434 JULIANEHAAB DISTRIKT 
er disse Græsgange, hvorpaa baade den tidligere og den nuværende Kvægavl i 
Julianehaab Distriktet for en Del beror, men at denne Avl ogsaa har kunnet drives 
paa Steder, hvor der ikke har været Adgang til Høslet, derom vidner de talrige 
Nordboruiner i Godthaab Distrikt, hvor Græssletter udenfor de gødede Steder slet 
ikke eller kun rent undtagelsesvis forekommer. 
Den kraftigste Græsvækst findes dog paa gødede Steder 9: forladte Bo- 
pladser og Fangstpladser, der som Følge heraf er let kendelige i lang Afstand 
ved deres friske grønne Farve. Indsamling af Vinterfoder til Køer, Faar og Geder, 
sker derfor hovedsagelig paa saadanne Steder, men da de alle ligger ved Havet, 
spiller visse Strandplanter, navnlig Cochlearia og Elymus arenarius, ofte en frem- 
trædende Rolle i denne Bevoksning, hvilket forringer Værdien af »Høet« i væsent- 
lig Grad. En lignende Vegetation findes væsentlig ved beboede Pladser. Nøgle 
Arter, der findes her, er sikkert indført af Mennesket, saasom Polygonum avicu- 
lare, Stellaria media og endnu et Para: Arter, som formerer sig ved Frø og derfor 
kan holde sig paa Stedet. De træffes kun undtagelsesvis udenfor gødede Pladser. 
Andre, saaledes Fuglevikke og Røllike, forekommer udelukkende paa eller ved 
gamle nordiske Ruiner, som vel ikke har været beboet i flere Hundrede Aar, 
men som endnu frembyder en ved Gødning frugtbargjort Jordbund, hvoraf man 
slutter, at de maa være indført paa lignende Maade. ° 
Lichenheder. Som foran omtalt forekommer der en Del Lichener sam- 
men med Mosser paa Yderlandet, og længere inde optræder de i Forbindelse med 
Buskene i Lyngmarken, men som ublandet Hede holder de sig udelukkende til 
de tørre, jævne Flader, der er dannet af et ensartet Materiale, bestaaende af Sand 
og Grus, altsaa væsentlig Smeltevandsaflejringer i Bunden af Fjorde eller Bugter. 
De Lokaliteter, hvortil Lichenhederne fortrinsvis er knyttet, er saaledes af ganske 
samme Art som i Midtgrønland, og Heden har delvis den samme Sammensæt- 
ning. Ublandet bestaar den af et ensartet, blødt, graat Tæppe, dannet af faa 
Arter af stærk forgrenede Busklichener, hørende til Slægterne Cladonia og Stereo- 
caulon, men kommer der blot den ringeste Sænkning i Terrænet, forandrer Vege- 
tationen Karakter og gaar over i Lynghede eller blandes med Græsarter, der 
kan optræde i en saadan Mængde, at Vegetationen maa betegnes som Lichen- 
Græsmark. En saadan Overgang er ukendt i Godthaab Distrikt, hvor Græsserne 
kun forekommer i ringe Mængde. Lichenernes Eneherredømme paa Plateauerne 
er vistnok en Følge af Fugtighedsforhold og muligvis Jordbundens Magerhed, 
der hindrer andre Planter i at konkurrere med Lichenerne, i Forbindelse med 
deres Evne til uden Skade at kunne taale en temporær Udtørring. 
Mosheden. Klippeskraaninger, der vender mod Nord, er ofte ligesom i 
Midtgrønland dækket af udstrakte Mostæpper, der væsentlig er sammensat af 
Racomitrium hypnoides, Dicranum elongatum og Polytrichum, men ofte blandet 
med spredte Lyngbuske, særlig Krækkebær, Dværgpil, Mosebølle og nogle Laver. 
Fjældmarken. Klippevegetationen har den samme Karakter i Sydkyst- 
landet somideøvrige Egne af Grønland, og den indeholder en stor Del af de samme 
Arter. Flere Steder i Julianehaab Distrikt findes vældige Høje, dannet af groft 
