JULIANEHAAB DISTRIKT 437 
Grund til at antage dette, som Skovhugsten nu til Dags næsten kun drives 1 Taser- 
miut, hvorfra der næppe hjemhentes mer end 20—25 Konebaadslaster à 1 Favn 
Brænde aarlig. Ved Kolonisationens Begyndelse brugte de Danske næsten ude- 
lukkende Birk, som i betydelig Mængde skovedes i Igaliko og Tasermiut Fjorden, 
til Brændsel. 
Undervegetationen i Birkekrattene. I de almindelige, meget tætte 
Birkekrat forekommer kun faa Urter; de er kun enkeltvis indstrøet og danner 
ikke tilsammen en egen Undervegetation, idet denne væsentlig bestaar af Græs- 
ser, der ikke alene optræder hyppigst, men det er ogsaa dem, der forekommer 
i størst Individantal. 
Hvor Undervegetationen er saa tæt, at den danner en sammenhængende 
Bevoksning, har den derfor sædvanlig Karakter af en Græsmark. Endelig kan 
Lichenerne være saa dominerende, at Undervegetationen maa betegnes som 
Lichenhede. 
Rønnen er ikke kratdannende,. men forekommer enkeltvis sammen med 
Pil og Birk. Den har en opret, rank Vækst, kan naa en Højde af indtil 4 m, en 
Tykkelse af ca. 90 mm og en Alder af ca. 60 Aar. De største Individer er fundet 
i Tasermiut, hvor Bærrene i Reglen modnes hvert Aar. 
Enen er heller ikke kratdannende. Den holder sig i Reglen krybende, og 
de nedliggende Grene har ofte en betydelig Længde og breder sig espalierformig 
ud over Klipperne eller Jordbunden. Hovedstammen er derimod ganske kort, 
men kan opnaa'en Tykkelse af indtil 150 mm. Dens Tilvækst foregaar med meget 
forskellig Intensitet, og Kambiet kan i en Del af sit Forløb holde sig uvirksomt 
i flere Aar for derefter atter at optage sin Virksomhed. Overraskende er den høje 
Alder, man træffer selv hos uanselige Stammer af ringe Tykkelse, idet enkelte 
endog bliver over 400 Aar gammel. Den er ikke saa udbredt som Pilen og Birken, 
men dog langtfra sjælden og er meget yndet som Brændsel. 
Strandvegetationen. Hvor Stranden er flad, vil man i Reglen finde en 
sammenhængende Strandvegetation, der mer end andre Vegetationsformer er 
karakteriseret ved et vist Antal Arter, som udelukkende eller fortrinsvis er knyt- 
tet til den. 
De eksklusivt maritime Arter er Cochlearia, Carex glareosa, Helianthus pe- 
ploides og flere andre. Disse Arter maa altsaa antages at kunne taale, eller mulig- 
vis ynder de en vis Saltmængde. En enkelt, Cochlearia, forekommer dog ogsaa 
paa Maagetuer paa Toppen af de mindre Skærgaardsoer, men altsaa i Havets 
umiddelbare Nærhed. Andre Arter hører vel hjemme i Havets Nærhed og ynder 
saltholdig Jordbund, men optræder tillige i større eller mindre Afstand fra Kysten, 
saaledes navnlig Elymus arenarius, Plantago maritima, uagtet de i andre Lande 
næsten altid holder sig til Havets umiddelbare Nærhed og anses for at være halofile. 
Søers og Elves Vegetation. De større Elve har i Almindelighed en meget 
ringe Vegetation, da Vandet er meget koldt og ofte uklart af Lerpartikler. De 
smaa Vandløb kan derimod frembyde en rigere Vegetation af Alger; ogsaa Mos- 
ser kunne forekomme paa Bunden af Smaaelve med mindre stærkt Løb. 
