JULIANEHAAB DISTRIKT 439 
striktet, 4 tillige fra nogle faa Steder paa Østkysten. Desuden er ikke mindre 
end 48 hidtil ikke kendte fra Østkysten nord for 61” N. Br., medens de kendes 
fra noget højere Bredde paa Vestkysten. De har altsaa her deres Østgrænse. 
For de flestes Vedkommende er dette nok rigtigt, men for en Dels Vedkommende 
maa vi dog her erindre, at de sydlige Dele af Østkysten, spec. Fjordene, er meget 
lidt undersøgte. 
Af de for Distriktet særlige Arter kendes omtrent Halvparten baade fra Eu- 
ropa og Amerika; 5 Arter er rent amerikanske, og Resten nærmest europæiske 
Typer. De allerfleste af dem er sjældne Planter, og flere Arter optræder kun ved 
de gamle Nordboruiner og røber derved, at de utvivlsomt er indvandrede til 
Grønland sammen med Nordboerne, f. Eks. med deres Kvægfoder. Bedst kendt 
heriblandt er Fuglevikke, der kun vokser paa Gardarbispens gamle Tun ved 
Igaliko, men ikke har kunnet sprede sig herfra. Andre er derimod vidt udbredte 
og karakteristiske for ret store Omraader, saaledes Vellugtende Gulaks og 
Høst-Borst i det nordlige Parti, Katteskæg og Børstebladet Siv i Taser- 
miut Partiet, Annelgres og Krybhvene og flere i begge Partierne. 
DYRELIV 
Dyrelivet former sig lidt anderledes end i den øvrige Del af Sydgrønland, 
uden at Distriktet i naturhistorisk Henseende dog kan siges at danne et Afsnit 
for sig med særegne Dyreformer. Forskellen bestaar navnlig deri, at Rensdyrene 
mangler, at Fuglelivet — modsat Forholdene nordpaa — er meget fattigt i Som- 
mertiden, og at Sæltrækket er anderledes end i de øvrige Distrikter og i høj Grad 
præget af Distriktets Beliggenhed midt i Polarstrømmens Drivismasser, omgivet, 
som det er, af to Verdenshave. 
"Dyrelivet paa Landjorden. Haren forekommer næsten overalt, talrigst 
dog i Norddistriktet, og er gennemgaaende mere almindelé her end i andre 
Egne af Landsdelen. 
Rensdyret findes nu ikke længere i Distriktet. Tidligere forekom det tal- 
rigt her endog paa de større Øer, hvorom enkelte Navne endnu vidner, saaledes 
TugtutoK (9: et Sted med mange Rensdyr) og Tugtutuårssuk, og omtales ogsaa 1 
de gamle islandske Sagaer som almindeligt i Østerbygden, men udryddedes ca. 
1830. Rygter blandt Grønlænderne fortæller hyppigt, at der er set Spor af Dyr 
inde i Landet, snart paa et Sted, snart paa et andet, men disse Rygter bekræftes 
aldrig. At Dyrene undertiden kan strejfe over Indlandsisen og naa ned til Di- 
striktet, har dog vist sig, idet Kroppen af en ung Ren for faa Aar siden blev fundet 
af en Grønlænder i Fjæren ved Sarkamiut timå, hvor dette Land grænser til 
Ikerasagssuak, under Omstændigheder, der viste, at Dyret var død ved Ned- 
styrtning faa Maaneder forud. 
Ræven findes overalt undtagen paa de mindre Øer, sparsomst i den syd- 
lige Del af Landet og tiltagende i Antal nordefter. De bedste Rævedistrikter er 
Egnen omkring Igaliko og Матззак, samt Landstrækningerne Vest herfor mellem 
