440 JULIANEHAAB DISTRIKT 
Julianehaab Bugten og Indlandsisen. I Forhold til Distriktets Omfang og Folke- 
mængde er Produktionen af Ræveskind forholdsvis ringe, idet den i Følge C. Ry- 
BERG for et Tiaar beløber sig til gennemsnitlig 1,4 Skind pr. Erhverver aarlig 
ligesom ved Frederikshaab, mod 2,7 ved Godthaab og 1,7 ved Holsteinsborg. 
Kun ved Sukkertoppen er Udbyttet mindre, nemlig 0,8 pr. Erhverver. 
I de senere Aar har Rævefangsten dog givet et godt Udbytte, om hvis Stor- — 
relse der henvises til Tabel A (Side 454). 54%, af de 1 Aarene 1895—1919 ind- 
handlede Skind var blaa, 46 °/, hvide. 
Fugle. Saavidt vides er alle de almindeligste grønlandske Fuglearter repræ- 
senteret i Distriktet, hvor de fleste menes at yngle, maaske med Undtagelse 
af Blisgaasen og Skarven. Lomvien og Alken forekommer heller ikke, eller i alt Fald 
kun undtagelsesvis, som ynglende i Distriktet. I de lave Egne paa Ilimaussax 
Halvøen og mellem Igaliko og Agdluitsok Fjorden skal Fuglelivet være rigt i 
Sommertiden, men kendes ikke nærmere, derimod er der meget faa Fugle langs 
Kysten og mellem Yderøerne, navnlig sammenlignet med de talrige Fugleflokke, 
man træffer længere mod Nord i Nærheden af Fuglefjældene. Om Vinteren findes 
derimod ret talrige Flokke af Ederfugle og Havlitter, adskillige Ænder, Alke- 
konger og i Norddistriktet en Del Skarve, men navnlig mange Lomvier næsten 
overalt langs Kysten og delvis inde i Fjordene, for saa vidt disse er isfri. Om 
enkelte af Fuglene skal fremhæves, at 
Ederfuglen yngler i Distriktet, navnlig paa Kitsigsut Øerne i Norddi- 
striktet, men i ringe Mængde, og den har heller ikke før været talrig som yng- 
lende i Distriktet. Om Vinteren, fra November til Maj, forekommer den derimod i 
ret stor Mængde langs Kysten, men Bestanden er i de senere Aar, navnlig efter 
Tæppetrafikkens Indførelse, taget stærkt af, efterhaanden som Vintersælfangsten 
er forringet, og Grønlænderne som Følge deraf i højere Grad end tidligere har 
kastet sig over Fuglejagten. | 
Lomvien. Af den samme Grund ег det ogsaa gaaet stærkt ud over den 
tidligere saa foragtede Lomvi, der forekommer paa samme Tid som Ederfuglene, 
men dog endnu i saa betydelige Mængder i Distriktet, at en Del af Kyst- 
beboerne regner den som deres vigtigste Ernæring om Vinteren. 
Hvormange Fugle, der aarlig nedlægges af de to Arter, kan ikke tilnærmelses- 
vis angives; af Ederfugle er det dog næppe under 25000 Stk. aarlig. 
Ømmerten yngler paa det lave Land Nord for Julianehaab Bugten i Nær- 
heden af Indlandsisen i større Mængde end vistnok andetsteds i Grønland, 
og der skydes alene i Kagssimiut Kommune mindst 2—300 aarlig af denne 
prægtige, i Grønland langtfra almindelige Fugl. 
De Fuglefjælde, der findes i Distriktet, er faa og ubetydelige. Det største 
ligger ved Bræen i Bunden af Manitsup tunua i Bredefjord og har mange Tate- 
ratter og andre Maager, men det kan i Størrelse ikke tilnærmelsesvis sammen- 
lignes med de mægtige Fuglekolonier i de nordligere liggende Distrikter. End- 
videre er der et Fjæld ved Niakornak (Prins Christians Sund) og i PerusussoK 
Løbet mellem Nik og Sangmissok. Begge med Blaamaager og enkelte Tateratter, 
