442 JULIANEHAAB DISTRIKT 
ikke, men Fangerne hælder til den Anskuelse, at de sidst ankomne er andre Dyr, 
da de fede i saa kort Tid ikke kan antages at blive saa afmagrede. 
Grønlandssælen indfinder sig to Gange aarlig i Distriktet ligesom ved 
de nordlige Kolonier. Foraarstrækket, der bestaar af helt magre Dyr, kommer 
nordfra i Slutningen af Maj sammen med Klapmydsen, hvis Rejserute tværs 
over Davis Strædet Sælen rimeligvis følger, idet den derefter spreder sig vifte- 
formig langs Kysten og naar Holsteinsborg sydfra, Julianehaab nordfra omtrent 
раа samme Tid. Medens en Del af Sælerne, baade den gamle, Ataken, og den unge, 
Blaasiden, forbliver i Distriktet Sommeren over, gaar andre sydpaa sammen med 
den fede Klapmyds. 
Efteraarstrækket udgaar fra Østkysten, hvor mægtige Stimer af fede 
Atak passerer Løbene Nord for Kipingajak de første Dage af September og 
følger derefter Polarstrømmen rundt Kap Farvel op langs Vestkysten. forbi alle 
Kolonierne. Men medens Grønlænderne paa hele Strækningen mellem Frederiks- 
haab og Holsteinsborg, hvor Ataken forbliver Vinteren over, jager den ivrigt og 
med godt Udbytte, opholder den sig kun kort Tid og i ringe Mængde i Juliane- 
haab Distrikt og har kun ringe Betydning som Fangstobjekt her, vistnok fordi 
Flokkene hovedsagelig passerer Strækningen langt til Søs. Ataken er den Sæl, der 
efter Grønlændernes Mening er gaaet stærkest tilbage r Antal. 
Remmesælen kommer trækkende nordfra i Slutningen af Marts. Den 
føder i Maj og ses ofte med Unge til ind i Juni, da den rejser sydpaa. Omkring 
15. Juli vender den tilbage sammen med Klapmydsen og ses ofte liggende Side 
om Side med denne paa Storisen. I September søger enkelte Remmesæler til 
Fjordene, hvor de bliver Vinteren over, men de forekommer nu såa sjældent 
her, at Fangerne næppe formaar at tilvejebringe de nødvendige Remme til Kajak 
og Konebaad, medens disse Sæler for en Menneskealder siden forekom saa al- 
mindelig overalt, at Fangsten af dem var lige saa vigtig som Netsidefangsten. 
Netsiden. Medens Fangsten af denne Sæl ved de nordlige Kolonier næsten 
udelukkende drives om Vinteren i Fjorde og Bugter, som den, påa faa Und- 
tagelser nær, forlader i April, og hvortil den vender tilbage i November, tager 
Fangerne i Julianehaab Distrikt betydelige Mængder af dem mellem Storisen 
om Sommeren. 
Grunden hertil er, at denne Sælart trækker paa lignende Maade som Klap- 
mydsen, nordfra i Maj og nordpaa i September, men dens Træk foregaar dog 
ikke saa regelmæssig som de øvrige Sælarters, og den synes i højere Grad end 
disse at være knyttet til Storisen, mellem hvis Skodser den altid træffes uden 
Hensyn til Aarstiden. Det ligger nær at antage, at de Sæler, der vandrer sydpaa 
i Maj, stammer fra de nordlige Fjorde, men herom vides intet sikkert, og Grøn- 
lænderne skelner, som foran omtalt, udtrykkeligt mellem Fjordens og Storisens 
Netsider, hvilke sidste skal være mindre. De første, der er hjemmehørende i 
Fjordene, forlader i Almindelighed disse om Sommeren paa lignende Maade 
som i de nordlige Distrikter, men Bestanden er stærkt decimeret, undtagen i 
den allersydligste Del af Distriktet. 
