JULIANEHAAB DISTRIKT о 
ved Igdlorssuatsiak indenfor Akuliaruser, ved Itivdlek paa Tugtutuårssuk og 
" talrige Ruiner paa Unartok med en betydelig Boplads paa Øens Østside tæt 
ved de varme Kilder. Paa Østsiden af Torssukåtak ligger endvidere Hustomter 
af Bopladsen Kinålik, hvis Befolkning fraflyttede Stedet i 1915 og bosatte sig 
ved Nügärssuk af Hensyn til Fiskeriet. 
Vest for Anlægget Nanortalik ligger en Del Tomter af store Huse, og i Taser- 
miut Fjorden og Bugten Ilångua enkelte spredt liggende Ruiner, men Syd herfor 
har Bebyggelsen overalt været sparsom, og der findes paa hele Strækningen om 
til Østkysten kun Ruiner af 3 lidt større Pladser, nemlig ved Ikigait med store 
Huse, ved Anordliuitsok, to betydelige meget gamle Pladser, samt ved Igdlor- 
ssuatsiait, der ligger paa Sydsiden af Tôrnârssuk Øen og fraflyttedes 1917. Endelig 
paa Østkysten en Del, mest spredte Husruiner. 
Tomten og et lille ubetydeligt Hus i en af de skumle, øde Kløfter paa Vest- 
siden af Eggers Ø, nær det vestlige Forbjerg, danner Afslutningen af Bebyggelsen 
paa Grønlands vestlige Kyst. 
DE GRØNLANDSKE ERHVERV. PRODUKTIONEN 
I den almindelige Bevidsthed har Julianehaab Distrikt altid staaet som et 
af de rigeste og nærsomste i Landet, et Slags grønlandsk Kanaan, der vel ikke 
flød med Mælk og Honning, men hvor det uden større Besvær var muligt at skaffe 
Sælkød og Spæk til Veje i saa store Mængder, som man ønskede. Denne Opfat- 
telse er til en vis Grad rigtig, for saa vidt som Sæltrækket tidligere var overvæl- 
dende rigt, men til Gengæld savnede man Hvaler, Rensdyr, Laks og Fugleæg, 
der enten slet ikke fandtes i Distriktet eller i for ringe Mængde til at dække Er- 
hververnes Behov, og for at tilfredsstille deres Jagtlyst og Trangen til at svælge 
i disse Lækkerier, foretog de Indfødte tidligere lange Rejser til de rige Jagt- 
egne i de nordligere Distrikter. 
Da Rethvalerne var forsvundne herfra, Rensdyrenes Antal formindsket 
og Ægindsamlingen delvis indstillet, ophørte Fangstrejserne lidt efter lidt, efter 
at den ret væsentlige Forskel, der oprindelig fandtes mellem Erhvervsforholdene 
i Julianehaab Distrikt og de nordlige Egne og som foranledigede de omtalte Jagt- 
og Handelsrejser, efterhaanden var udlignet; men Sælfangsten var og er endnu 
den Dag i Dag uden Sammenligning langt betydeligere i Julianehaab Distrikt 
og drives desuden af et forholdsvis større Antal Erhververe end i de nordlige 
Egne af Landsdelen, hvor flere og flere gaar over til Fiskeriet, efterhaanden som 
dette udvikles. Modsat Forholdene her har Sælfangsten saaledes været det vig- 
tigste, for ikke at sige det eneste Erhverv i det sydligste Distrikt, og hvad Grøn- 
lænderne ved Siden heraf tilvejebragte af Fugle og Fisk, var i Forhold hertil rent 
underordnet. Men Fangsten var paa den anden Side ret ulige fordelt over Aarets 
Maaneder, betydelig om Sommeren, mindre og usikrere om Vinteren, fordi Er- 
hvervet paa denne Aarstid var og er i høj Grad afhængig af de overmaade uro- 
lige Vejrforhold og Isens Beliggenhed, der er langt mere vekslende fra Aar til 
29* 
