JULIANEHAAB DISTRIKT 453 
Mandfolk, der har opgivet Fangsten, ind til Fiskepladserne for at ose og tørre 
Angmasgssatter og vender senere tilbage til Fangstoerne eller afhentes af Fangerne, 
hvorefter Familien rejser hjem, med mindre man beslutter sig til at forblive en 
Tid endnu paa Øerne for at tage det magre Klapmydsetræk med; i saa Fald sker 
Hjemrejsen først hen i August. Undertiden kan det være nødvendigt at gøre 
to Ture for at hjembjærge alt det erhvervede. 
Efter Hjemkomsten fortsættes Fangsten, hvor Betingelserne he, for er til Stede, 
men med ringere Udbytte, da Ataken trækker hurtigt forbi og ikke forbliver 
i Distriktet Vinteren over i saa stort et Antal som ved de nordlige Kolonier, hvor 
denne Fangst til Tider er ret betydelig. Der samles endvidere Brændsel og fiskes 
en Del Laks, men Erhvervsforholdene er baåde om Efteraaret og Vinteren ret 
forskelligartede og afhængige af de enkelte Steders Beliggenhed. 
Ved de yderstliggende Bopladser i Norddistriktet, Kagssimiut, Sarkamiut, 
Karmat, Sårdlok, samt ved Akuliarusek, Isua, Sagdlit, Nanortalik og enkelte 
andre Steder gaar de dristigste Fangere til Søs efter Sæler, eller søger ind i Fjor- 
dene for at jage Netsider, hvor disse endnu findes, men Udbyttet er i Reglen 
kun ringe. En Del Ataker lykkes det dog at tage i Oktober og November, men 
derefter følger en sløj Periode, indtil Netsiderne paany viser sig, naar Isen bryder 
i Marts og April. Afvekslende hermed drives Fuglejagt eller Fiskeri, og i de senere 
Aar er der fisket adskillige Hajer, men ellers klarer man sig med de fra Sommer- 
fangsten opsparede Forraad. I N. Sermilik findes endnu en Del Netsider, der er 
Genstand for Fangst hele Vinteren, men Hovederhvervet i Fjordene er overalt 
Fiskeri af Rødfisk, undtagen i Farvandene omkring Narssak og i Agdluitsox, 
hvor der til Stadighed fiskes Hellefisk til Eksport i saa betydelig Mængde, at 
en stor Del af Befolkningen lever udelukkende heraf. Havtorsken, der i de senere 
Aar har vist sig under Kysten i ret store Mængder, samt Uvaken har ligeledes 
været Genstand for Indhandling ved Narssak, Kolonistedet og Sydprøven i Efter- 
aarsmaanederne, og der er truffet Foranstaltninger til cee at opkebe dem ved 
enkelte andre Pladser. 
I de sydligste Fjorde og Sunde findes endnu et saa betydeligt Antal Net- 
sider, at Befolkningen vesentligst lever af denne Sel. Bestanden er forst i de 
allerseneste Aar aftaget saa meget, at Erhververne saa smaat er begyndt at drive 
Fiskeri, hvad de for faa Aar siden slet ikke behøvede, undtagen ved Nûk, hvis 
Befolkning fisker saavel Rodfisk som navnlig Hellefisk. Fugle forekommer der- 
imod meget sparsomt. 
Et Erhverv, der ikke drives andetsteds langs Kysten og med Tiden vil kunne 
udnyttes rationelt af Befolkningen, er Faareavl. Større økonomisk Betydning 
har dette Erhverv hidtil dog ikke haft, selv om enkelte Faareholdere opnaaede 
gode Priser for den Uld og det Kød, der hjemsendtes under Verdenskrigen, og kun 
3 eller 4 Grønlændere ejer saa store Faareflokke, at de hovedsagelig lever heraf. 
De enkelte Erhverv: 
Sødyrfangsten. Til Bedømmelse af Sødyrfangsten — periodevis — i Tiden 
mellem 1782 og 1919 henvises til omstaaende Tabel А med Oversigt over Fange- 
