JULIANEHAAB DISTRIKT à 457 
Ser man bort fra de Erhververe, der kun har faaet gennemsnitlig 9 Sæler 
aarlig eller derunder i de paagældende 3 Aar, vil man finde, at de ovrige har pro- 
duceret: Ved Kagssimiut 40 Sæler, ved Sarkamiut 31, ved Kexkertarssuarak 34, 
ved Karmat 41, ved Матззак 35, ved Niakornak 40, ved Tugdlerünat 33, ved 
Kängue 41, ved Igaliko 20, ved Julianehaab 37, ved Kangermiutsiait 40, ved Sar- 
dlox 34, ved Kaersok 42, ved Sydproven 35, ved Lichtenau 33, ved Nügärssuk 29, 
ved Angmagssivik 26, ved Ilivermiut 30, ved Akuliarusex 36, ved Igdlorpait 24, 
ved Igpik 16, ved Kanajormiut 35, ved Sagdlit 52, ved Isua 40, ved Nanortalik 
28, ved Sermilik 28, ved Tuapait 32, ved Igdlukasik 46, ved Frederiksdal 38, 
ved Pamiagdluk 48, ved Anordliuitsok 33, ved Nik 34, ved Sangmissox 54, ved 
Itivdler 45 og ved Kernertox 60. 
Garnfangst er i sin Tid forsogsvis drevet for Handelens Regning ved Кака- 
ligaitsiak Øerne, men gav kun ringe Udbytte, dels fordi Drivisen tilstoppede 
Sundene og odelagde Garnene, dels er Efteraarstrekket af Atak, som foran 
paavist, ringe, hvorfor Forsøget hurtigt blev opgivet. 
Da Hvidfisken og Nisen (Marsvinet) kun undtagelsesvis søger ind til Kysten, 
har de ingen Betydning som Jagtobjekt og tages meget sjældent af Fangerne. 
Bjørnejagt. Isbjørnen kommer kun strejfvis til Kysten med Storisen; den 
jages derfor ikke paa samme Maade som andre Dyr, der opsøges af Jægeren, hvor 
de holder til, men skydes kun, naar den tilfældig træffes 1 Storisen eller paa Land. 
Bopladsen Igdlorssuatsiait blev dog i sin Tid anlagt med denne Jagt for Øje, idet 
Grønlænderne regnede med, at største Parten af de Bjørne, der kom med Driv- 
isen fra Østkysten, maatte passere denne Boplads. Gennemsnitsfangsten for de 
sidste 25 Aar beløber sig i hele Distriktet til ca. 31 Dyr aarlig; men da Udbyttet 
er afhængigt af Isens Mængde og dennes Beliggenhed, veksler det stærkt. Jagten 
har saaledes i gode Aar givet indtil 58 Bjørne, i daarlige kun 11. Iøvrigt: henvi- 
ses til Opgørelsen i Tabel А, Side 454. 
Rævefangsten giver bedst Udbytte i den nordlige Del af Distriktet og har 
ret stor økonomisk Betydning særlig for Fjordboerne i disse Egne, da Fangsten 
drives om Vinteren, naar Indtægterne af de øvrige Erhverv er smaa. Da Sælfang- 
sten om Vinteren efterhaanden er gaaet stærkt tilbage, og Prisen. paa Ræveskind 
omtrent samtidig er steget, har Grønlænderne i de senere Åar vist sig mere inter- 
esseret for dette Erhverv, der i 1918—20 har givet et Udbytte af 825 blaa og 738 
hvide Ræve aarligt og i de sidste 25 Aar henholdsvis 445 og 379 Skind i Gennem- 
snit. Om Rævefangsten og det Udbytte, denne har givet i tidligere Tid, henvises 
dels til Afsnittet om »Dyreliv«, Side 439, dels til Tabel A, Side 454. 
Dunproduktionen er; i økonomisk Henseende uden Betydning, idet der 1 
Tiaaret 1911—20 kun er indhandlet ca. 1 kg Dun aarlig mod 8 kg i 1890—99, 
og Produktionen har ingensinde tidligere været højere. 
Fuglejagten drives, som foran omtalt, kun i Efteraars- og Vintermaane- 
derne, da de fleste Fugle er fredede om Sommeren. Det vigtigste Fuglevildt var 
oprindelig Ederfuglen, og Jagten paa den tog navnlig Fart, efter at Tæppe- 
trafikken var begyndt. Da Bestanden tog af, og det regelmæssige Morgen- og 
