JULIANEHAAB DISTRIKT : 481 
Distriktet, ofte kun af en enkelt Fanger; i Øjeblikket saaledes ved Sårdlok, Nar- 
ззак og muligvis Igaliko. 
Spærregarn-Fangst er helt ukendt. 
Fællesfangst er tidlig gaaet af Brug i Distriktet og nævnes som sjælden 
allerede i 1795, men ejendommeligt nok benyttes denne Metode nu og da ved 
Fangst af Hvidfisk, der i Vintertiden søger ind i Unartok Fjorden, hvor de da 
jages med Blærepil, fordi ingen af Fangerne formaar .at tage dem med Harpun. 
Fangstdeling. Ligesom i de nordlige Distrikter tilkommer der 1 Almindelig- 
hed de Erhververe, der i Julianehaab Distrikt bistaar en Fanger ved Bjærgningen 
af et Sødyr, visse Parter af Dyret. Reglerne for Parteringen er i det Store og Hele 
ens for hele Distriktet, men ligesom andetsteds i Landsdelen gives der ved de fleste 
Bopladser visse fra de øvrige noget afvigende Vedtægter, og da en Oversigt over 
disse lokale Særbestemmelser af Pladshensyn ikke kan gives, skal man indskrænke 
sig til en nærmere Redegørelse for de Vedtægter, der gælder for Deling af Sæler 
ved Sydprøven. : 
Har Fangeren ved Bjærgningen af en Klapmyds været assisteret af en Hjæl- 
per, tilkommer der denne omtrent Halvdelen, af Sælen, der deles ved et Snit paa 
langs midt igennem Ryg og Bryst, men saaledes at Hovedet tilhører Fangeren. 
Har han haft to Hjælpere, beholder han selv Hovedet, Brystet og Halvdelen af 
Ryggen mellem Halsen og et Tværsnit nedenfor den ene Luffe, denne iberegnet; 
den anden Luffe tilkommer 2. Hjælper, medens Resten af Dyret deles ligelig 
mellem denne og 1. Hjælper. Grunden til dette ejendommelige Forhold, at 2. 
Hjælper fåar mere end 1. Hjælper, kan ikke angives, da Grønlænderne ikke selv 
ved det. I Syddistriktet lader man 1. og 2. Hjælper dele lige, men tildeler 1. Hjæl- 
рег Luffen. Er der 3 Hjælpere, deles Selen paa ganske tilsvarende Maade, kun 
med den Forskel, at Luffen med et Par Ribben berøves 2. Hjælper til Fordel 
for 3. og saaledes fremdeles. Parteringen omfatter baade Kød, Spæk og Skind, 
men gælder kun den første Klapmyds, der tages paa Fangstøerne om Foraaret, 
og selv om Fangeren har været ene om Drabet, er han dog pligtig at uddele Fange- 
parter enten til mødende eller hjemmeværende, der paa en eller anden Maade. de- 
monstrerer deres Ret hertil. Vedtægten overholdes dog ikke mere, da adskillige 
Fangere, særlig de, der ikke har Udsigt til at gøre en større Fangst, nægter at 
udpartere andet end Kødet, medens de selv beholder Spækket og Skindet. Af 
alle de andre Klapmyds, der tages under Klapmydsetrækket paa Fangstøerne, 
gives ikke Fangeparter. Af Klapmyds, der fanges fra Hjemmet eller fra 
Fangstoerne, men udenfor Klapmydsetrækket, gives derimod altid Еапзератфет, 
efter de ovenfor angivne Regler, idet dog kun Kødet fordeles, hvorimod Spæk 
og Skind tilhører Fangeren ubeskaaret. 
Det samme gælder alle andre Sæler undtagen Atak og Blaasider. Af disse 
gives der vel Fangeparter i Sommerhalvaaret mellem 1. Marts og 1. September, 
men ikke Resten af Aaret, undtagen af den første Sæl, der tages under det nord- 
gaaende Træk efter 1. September. 
Hovedparten af de anførte Vedtægter gælder med nogen Modifikation ogsaa 
Dansk Grønland. II. 31 
