JULIANEHAAB DISTRIKT Е 487 
berg. Arbejds-Hypotesen for denne Plan var, at de forskellige Diabasgange, 
der findes i den Chlorit og Glimmerskifer, der danner Bjergarten paa Stedet, 
skulde mødes paa en Dybde, der blev anslaaet til ca. 100 m, og da Malmaarerne 
er udskilt i Nærheden af disse Diabasgange, skulde man altsaa paa den nævnte 
Dybde kunne vente en værdifuld Ertsaare. 
I Dagen forekommer Ertsen i mange mindre og to udprægede Aarer; den 
ene af de sidstnævnte er kun tilgængelig ved Lavvande, den anden og bredeste 
ligger nogle Meter over Havet i en Længde af ca. 80 m. Mægtigheden er fra 8 til 
43 cm, og Gennemsnitsanalysen af Ertsen paa en Dybde af indtil 46 m er ca. 
3,5 °/o Kobber. De ædle Metaller, som findes i Ertsen, udgør 1,5 gr Guld og ca. 
250 gr Sølv pr. Ton Erts. Angaaende de nærmere geologiske Forhold henvises 
til Side 417. 
Selskabet opsendte i 1907 nogle Arbejdere og et mindre Kraftanlæg, . hvilket 
var nødvendigt af Hensyn til at holde Minen fri for Vand; i de følgende Aar byg- 
gedes en Del Huse, og Kraftanlæget blev udvidet, indtil man i 1911 var naaet 
ned paa en Dybde af 90 m, hvor Diabasgangen, man havde fulgt, udvidede sig 
og formentlig forenede sig med andre, men samtidig aftog Kobberindholdet i 
Gangen. Medens dette havde været 6—7 °/, i de øverste Lag, var det allerede 
paa den halve Dybde nede paa ca. Halvdelen heraf, men til Gengæld var Gangen 
tilsvarende bredere, og paa den fulde Dybde var Forholdet noget lignende; Gan- 
gen udvidede sig, og den procentvise Tilstedeværelse af Kobber i Ertsen blev 
mindre. 
For at kunne behandle en Kobbererts i Grønland maa den være saa ren 
at den kan smelte uden først at opberedes paa anden Maade, for Eksempel ved 
Vaskning. Af den oprindelige Erts blev der i en mindre Ovn, der blev opstillet 
ved Minen, udsmeltet en Del, som gav et godt Resultat, men en saa lav procent- 
holdig Erts som 2 °/o maa først koncentreres paa anden Maade, for den kan smeltes, 
og da et saadant Koncentrationsanlæg er meget bekosteligt og derfor kræver 
Tilstedeværelsen af meget store Mængder af Erts, kunde der ikke være Tale om 
at fortsætte. I 1913 og 1914 blev Minen besøgt af amerikanske Minegeologer, 
da der kunde tænkes at være Mulighed for, at der, som RINK allerede antog, fand- 
tes andre og større Forekomster paa samme Egn. Der blev ved disse Undersøgelser 
paavist, at der paa hele Alangorssuak Øen og paa Øerne imellem dette Land og 
* Sånerut Landet findes større Partier af kobberholdig Skifer med indtil 2 °/o Kob- 
ber, som, hvis de var beliggende under andre Himmelstrøg, vilde kunne bære 
en økonomisk Behandling. Til en Sammenligning kan anføres, at Mansfeld-Fore- 
komsten indeholdt 0,6 °/o, Cu, Montana-Forekomsten 1,41 °/o Cu og kun Rio 
Tinto og de bedste Sulitelma Malme har over 2 °/o Cu. 
Paa det Tidspunkt, da de ovennævnte Fakta var konstateret, blev Driften 
delvis indstillet, for helt at ophøre i 1914, og Anlæget, der foruden selve Skakten 
bestod af Kraftanlæg, Beboelseshuse og Provianthuse, og som var opført under 
meget vanskelige Forhold, er delvis flyttet til Amitsok, hvor Selskabet samtidig 
begyndte Grafitbrydning. Beliggenheden af Josvaminen, blandt andet i Nær- 
