544 JULIANEHAAB DISTRIKT 
Nordsiden har to lange Næs. Af kirkjan undir höfda i Austfirdi, der nævnes 
i Flatøbogen, er bevaret Ruiner i en Højde af 1,50—2,20 m af udsøgte, regel- 
mæssige Sten, dens udvendige Maal er 16,82 X 7,16 m; Sidemuren 1,30 m. Øst- 
gavlen er noget tykkere; Vestgavlen er sammenstyrtet; paa Nordgavlen ud mod 
Fjorden ses en Dør. Udenom Kirken løber en Mur, der indhegner Kirkegaarden, 
hvis Areal er 900 m? (М. о. G. VI 115 ff.; XVI 368 ff., XLVII 341). I Le af en mod 
V. liggende Fjældknude (Høfde) ligger en Gaard ved en Elv og nærved en lille, 
velbevaret Ruin af Sten, maaske et Oplagshus, afb. i M. o. G. VI, Tv. XXIX 
—XXX. 
Paa Nordsiden af Austfirdi mellem de to før nævnte Næs, i den saakaldte 
»Foxhavn« (hvor Fox opankrede 1 1860), laa sikkert de 1 Fostbrødresaga nævnte 
Skjålgsbudir (af Mandsnavnet Skjälg), Hytter af Jord og Sten, opførte ved 
Stranden, »hvor Handelsskibene laa« (se Fortællingen om Einar Sokkesøn, Gr. 
hist. Mm. II 710), og hvis Ruiner man mener at have fundet. Nærved laa ogsaa 
Gaarden Hamarr 9: fremstaaende Klippeknude, hvilket passer med Beliggen- 
heden af Ruinen ved Isertarfik (Tv. IV 60) paa Nordsiden af Bugten. Paa det 
længste af Næssene, Lüngunes, boede Godordsmanden, den mægtige THORGRIM 
TROLLE, hvem THORMOD KOLBRUNARSKJALD dræbte til Hævn, fordi han havde 
fældet hans Fostbroder THoRGEIR (G. hist. Mm. IT 317; М. о. G. XX 312). 
Skæret eller Holmen, hvor Thormod skjulte sig efter Overfaldet paa Ljötr 
paa Langenæs, og om hvilket siges, at Søen ved Springvandstide gik hen over 
det, medens det ellers var tørt, passer udmærket paa den ovfr. nævnte maleriske 
Ruin af store, udsøgte Sten. Gaarden Vik, hvor Bonden Grimur, der hjalp Thor- 
mod, boede, maa have ligget i en lille Vig paa Nordsiden af Fjordbunden, hvor 
der er fundet Tomter af en mindre Gaard (Tv. IV 48). 
Den ovennævnte Rinsø (Hreinsey) er efter Ivar »saaledes kaldet, fordi om . 
Høsten løber der mange Rensdyr; der er og med Biskoppens Forlov almindelig 
Jagt; paa denne Ø er den bedste Talgsten, som paa Grønland kan findes, saa na- 
turlig god, at de gør deraf Gryder og Kander, og er den Sten saa stadig, at Ild 
ikke kan fortære hannem; og der gøres store Kar af paa 10 eller 12 Tønder«. Som, 
M. CLEMMENSEN oplyser, har Grønlænderne paa Øen Akia ud for Igalikofjorden 
brudt i det derværende Vegstensbrud i lange Tider, sandsynligvis lige fra Nordbo- 
tiden. Bruddet er vistnok tømt, hele Kløften synes oprindelig at have været en. 
stor Åare af Vegsten. Denne ligner nøjagtig mange af de ved Igaliko fundne, 
forarbejdede Stykker af Kar, der maa have haft en ret anselig Størrelse. Da der 
ved alle de hidtil udgravne Ruingrupper er fundet Rensdyrknogler, er det rime- 
ligt, at der ogsaa her i Nordbotiden har været Rener, som har givet Øen dens 
Navn. Graah omtaler Nordboruiner paa Akia. | 
»Neest Einarsfjord«, hedder det hos Ivar, »ligger Hvalsø Fjord, der ligger 
en Kirke, som hedder Hvalsø Fjords Kirke; hun ejer al Fjorden, ogsaa al Kam- 
stadfjord, som næst ligger. Udi denne er en stor Hovgaard, som hører Kongen 
til og hedder Tjodhildestad. Vester længer ligger en Ø, som hedder Langø, 
