JULIANEHAAB DISTRIKT : 547 
forrige Kristnes Boliger, saaledes et Par Mile derfra et Murværk i 2 Favnes Højde, 
omgivet af gamle Træer. Senere besøgte P. О. WarLor Unartox © og næv- 
ner de skarpe og svovlagtige Dunster, der opsteg af Kilderne, medens selve Van- 
det var behageligt og læskeligt at drikke. Den udforligste Beskrivelse af Fjorden 
ned til vore Dage skyldes ARCTANDER (Samleren VI, 1184 ff.). Ved Anik, 1/, Mil 
“ind af den sydre Side, Ost opt, saa han to Ruiner, den ene (aldeles forfalden), 50 x 30 
Skridt, medens den anden, af flade store graa Sten; var 18X8 Al. I Fjord- 
bunden paa den vestlige Side af Elven 2 Rudera af Sten med Mellemlag af Torv 
" 19x9 Al, i to lige Afdelinger med Indgang paa NO.-Siden af Elven. Paa Nord- 
siden saa han Ruinerne ved Sarkarmiut og Narssarssuak, en Fjerdingvej Vest for 
S. Tomter af 6 Huse. Kildernes Antal angives til 3, boblende med opsydende 
Vandperler, ligesom det var i fuld Kogning, dog ikke hedere, end man kunde 
taale at holde sin Haand deri. Om Vinteren og ved kold Nordenvind var de var- 
mere. Den største Kilde, som han 1 Omkreds anslaar til at være 30 Skridt, var 
af Grønlænderne indhegnet med et Lag Sten. Ved den mellemste Brønd stod 
en Ruin, 8 Al. lang, paa sine Steder 3/, Al. høj. 
Senere besøgtes Unartok af GIESECKE og GRAAH, 1880 af (+. Норм, der beskrev 
Ruinerne ved Sarkarmiut, hvor Klostret maa have ligget (G. hist. Mm. III, 806); 
1894 eftersøgtes Ruinerne forgæves (М. о. ©. VI409); Kilderne undersøgtes geologisk 
bl. a. af N. Hartz (1889) og A. JESSEN (1894), se M. о. G. XVI, 128. 
Mellem Hrafnsfjord og Ketilsfjord nævnes i Fjordlisterne Alptafjörör, 
(Svanefjord), som maa være Søndre Sermilik, der kun frembyder ringe Mulig- 
hed for Beboelse. Da den 998 toges i Besiddelse af den fredløse Helge Thor- 
brandssøn, har alle græsrige Fjorde allerede været besatte. 
Om Ketilsfjord siger Ivar, at den er »Vesten for Herjulfsnæs, og der er 
fuldbygt. Uppaa højre Haand, som man indsejler i Fjorden, ligger et stort Os, 
som store Elve løber udi; hos det Os stander en Kirke, som hedder Auros Kirke, 
som vigt er til det hellige Kors; hun ejer alt ud til Herjulfsnæs, Øer, Holme, Vrag, 
alt ind til Pétursvik. Ved P. ligger en stor Bygd som hedder Vatnsdals (Vaz- 
dalr) Bygd, og nær denne er et stort Vand, to Uger Søs bred, fuldt med Fiske. 
Pétursvik Kirke ejer alt Vatnsdals Bygd. Fra denne Bygd ligger et stort Kloster, 
som Canonici regulares er udi, som er viet til St. Olufs og St. Augustinus; før- 
nævnte Kloster ejer alt ind i Botnen og alt ud paa den anden Side.« Ketilsfjorden 
er umiskendelig den for sin Skønhed berømte Tasermiut Fjord. Aros Kirke (Kirken 
ved Aamundingen eller »kirkja i vik«) maa søges, hvor flere Elve, deriblandt 
Kügssuak (den store Elv) fra en lille Sø munder ud i Fjorden eller Vigen 
Tasiussak, hvor der er fundet Ruiner (se Ту. IV, 109; M. о. G. VI, 133). 
Vatnsdalen er Kinguadalen oven for den store Sø (Vatn) Taserssuak, Pétursvik 
den lille Vig neden for samme. De herværende Ruiner, blandt hvilke Vazdalr 
Kirke maå være, er beskrevne af A. ÅRCTANDER (Samleren VI 1177 ff.) og 
G. Нотм (anf. St.). Munkeklostret har antagelig ligget ved Tasermiutsiak (Gr. 
hist. Mm. III, 804 f.).. 
De i Fortegnelserne efter Ketilsfjord nævnte Øer Hrakbjarney og Lun- 
35* 
