JULIANEHAAB DISTRIKT - 551 
Beliggenheden af Ümänarssuar til 59°48’ n. Br. og 43°53’ у. L. G. Holm, 
der angiver dets Bredde at være 59°45’ п. Br., dets Længde overensstemmende 
med Graah, identificerer Umånarssuak med Kap Farvel; Forbjerget Vest for 
dette er if. ham Kangerssuak kujatdlek (det sydligste Forbjerg). 
Betegnelsen Cap Desolation skyldes Hall og er, som, det ses paa Gerritsz’ 
Kort, efter ham bleven fæstet til Nunarssuit. 
Minder om Hollændernes Kendskab til Distriktet er foruden Navnet Sta- 
tenhuk, Hollænderøen (Isarut). Paa Nanortalik har Hollænderne o. 500 m 
over Havet rejst 7 Varder. Ved Putulik (Avatdlerssuak ?) ved Statenhuk benyttede 
de sig (if. P. О. Walløe) af de gode Havne og Ankergrunde paa Øen for at forsyne 
sig med fersk Vand. у 
Paa sin Rejse sydefter 1723 fra Frederikshaabegnen naaede HANS EGEDE 
20. Aug. Agdluitsok Fjord (»Aggelusuach«) og besøgte Nordboruinerne ved Siora- 
lik og Amitssuarsuk samt det herværende Birkekrat, gik 23. Aug. inden for Ser- 
mersök (»Sarmisiach«) og naaede Dagen efter til Nanortalik, hvor Grønlænderne 
viste ham Vraget af et i Maj ved Statenhuk forlist Skib, hvorfra de havde fjer- 
net alt, hvad de kunde overkomme, og bjerget dets store Skibsanker. Her nødtes 
han til at vende om paa Grund af Baadsbesætningens Uvilje mod at gaa videre 
af Frygt for Efteraarsstormene, den isførende Strøm og de sydpaa levende, vilde 
og barbariske Folk. Ved sin Omtale af Øen »Nagtoralik« anfører Р. О. Walløe 
1753 følgende: »Hr. Hans Egede endte her i Nærheden sin for en Del Aar tilbage 
foretagne Undersøgelsesrejse. Man viste mig lige overfor Øen et Skibsanker fra 
et hollandsk. Skib, som var forlist her i Nærheden for en Del Åar siden, og som 
Grønlænderne havde trukket noget op fra Søkanten, men Skibet var sunket paa 
saa dybt Vande, at man ej kunde se noget til Vraget.« Nøjere bestemmes Stedet af 
A. Bruun (1778): »Fra Nanortalik tog jeg hen til en anden ©, Kisax kaldet, 
hvor jeg et Par 100 Skridt fra Søen af i et lidet, ferskt Vand lod opstage et svært 
Skibsanker, hvorpaa Fligene var afslagen (hvilke og hjemskikkes). Efter Grøn- 
lændernes Fortælling skal her for mange Aar siden være forlist et Skib, hvis Vrag 
endnu med lavt Vande er til Syne, og dette tilsatte Skibs Mandskab har baaret 
Ankeret op af Vandet, hvor jeg nu først tog det, men først gjorde det unyttigt.« 
Ved Forf.s Ophold her 1914 paavistes Stedet som, den lille Sø paa Spidsen af Fast- 
landet lige overfor den østfor liggende Ø Капек. Fjeldet bag Søen hedder Nagto- 
ralinguit. Paa Hjemvejen herfra kom Egede indenom Akia forbi Arpatsivik 
26. Aug. til Kakortok Kirkeruin, som han beskriver udførligt (se S. 545), sejlede 
forbi »Tunnuliarbik«, og passerede atter 1. Septbr. Torssukåtak. 
Større Betydning for Julianehaabs Distrikts Udforskning end Egedes Rejse 
fik det mindeværdige Opdagertogt, Østkystens Genopdager PEDER OLSEN WAL- 
LØE foretog 1750—51 med Støtte.fra Missionskollegiet og Handelskompagniet. 
Frygten for at skulle lide Forlis og Sult og mulig at blive myrdet af Sydlændin- 
gene, gjorde det vanskeligt for ham at finde Rejseledsagere, indtil det lykkedes 
ham at bevæge to Matroser fra Godthaab, Bornholmere af Fødsel, og 4 Grøn- 
lænderinder til at ro den Konebaad, hvormed han foretog Ekspeditionen. Midt 
