ANGMAGSSALIK DISTRIKT - 583 
steder, hvor Bærrene modnes, er faa og søges med Iver af de Indfodte.Bollen blom- 
 strer senere, og dens Bær er langt sjældnere og bliver paa de fleste Steder ikke modne. 
Paa stejle Steder, hvor Vandingen er god, gaar Lyngheden jævnt over til 
Urteli eller Pilekrat uden paaviselig Grænse; paa magre, svagt hældende Steder 
gaar den lige saa umærkeligt over i Fjældmarken. 
Fjældmarken findes saavel paa flade Steder som paa kuperede og stejle 
Steder og har i Almindelighed en meget stor Udstrækning. Højden over Havet 
har ingen Betydning, men des mere Vandmangel og slette Læforhold. Den har 
et meget forskelligt Udseende og højst forskellig Flora, der varierer lige fra den 
yderste Goldhed til smilende, om Sommeren forholdsvis blomsterrige Skrænter, 
der danner Overgang til Urteli og Lynghede. Alle Lynghedens Buske kan fore- 
komme i Fjældmarken, men medens de i Lyngheden danner et tæt Dække, hæver 
de sig i Fjældmarken næppe over Grunden, som de ikke formaar at dække. De 
øvrige Arter kan staa med Meters Mellemrum og er ikke dækket af Undervege- 
tation, men overalt ser man den nøgne Bund. Der findes mange Steder Mosser, 
men disse danner kun lave, smaa Tuer, der staar spredte. 
Mos-Heder findes kun i ringe Udstrækning og især paa Fugleholme. Lichen- 
Heder er endnu sjældnere. Overfladen af Havstokke og Terrasser er dog ofte 
dækket af smaa Sten, som atter er overbevoksede med skorpeformede Liche- 
ner i en saadan Grad, at Bunden er fuldstændig dækket. 
DYRELIV 
Efterfølgende Oplysninger om Pattedyr i Angmagssalik Distrikt er for 
største Delen taget fra »Fauna Groenlandica«. 
Polarræv — okitsernak — saavel hvid som blaa, er almindelig. Den er alt- 
ædende, holder af Bær, tager unge Ryper og andre Fugleunger. Om Vinteren 
maa den ofte lide Hunger; den forfølger Bjørnens Spor og maa nøjes med Re- 
sterne af Bjørnens Maaltider. Den er meget tyvagtig og forvoven. 
Isbjørn — nanok, pisugtok — er almindelig. Den optræder periodisk med 
Storisen, og hvis der om Vinteren ikke kommer megen Is, kommer der heller 
ikke mange Bjørne. De fleste Bjørne kommer i Februar. Naar de indfinder sig 
er de som oftest magre, men bliver hen paa Sommeren meget fede. Grøn- 
lænderne siger, at Bjørnen indretter sig en Hule i Sneen paa Land, hvori den 
opholder sig indelukket en Maaneds Tid; kun et Par Gange i den Tid forlader 
den Hulen for åt fange Sæler. Hannens Hule ligger nær Stranden; Hunnens 
længere oppe paa Land. Fra Angmagssalik Distrikt søger de fleste Bjørne atter 
Nord efter, følgende Kysterne for at søge Føde. Det paafølgende Aar følger de 
atter med Drivisen Syd paa. Paa Grund af de bedre Fangstmidler dræbes nu 
flere af de Bjørne der ses end tidligere. Naar Antallet af dræbte Bjørne derfor 
ikke engang er forøget i Forhold til Tilvæksten i Befolkningen (se Tabel D, 
В. 635), maa det bero. paa, at Bjørnenes Antal er i Aftagende. I de sidste 
10 Aar er der gennemsnitlig fanget 94 Bjørne om Aaret. 
