612 ANGMAGSSALIK DISTRIKT 
Angmagssalikernes Samfundsliv ег grundet paa Regler, hvis Tvang de stil- 
tiende anerkender som lovmæssige, og hvis Overtrædelse udsætter dem for Sam- 
fundets Misbilligelse. 
Det er Familien, som danner den snævreste Samfundskreds; uden om den 
ligger Husfællernes Samfund, hvorimod Forbindelser mellem Beboerne af de for- 
skellige Vinterbopladser kun indskrænker sig til tilfældig Hjælp under Trangs- 
tider. 
Angmagssalikerne anerkender det som deres første sociale” Forpligtelse at 
staa deres Husfæller og nærmeste Slægtninge bi. Som tidligere nævnt findes der 
kun ét beboet Hus paa hver Vinterplads. Et saadant Hus afgiver Bolig for indtil 
en halv Snes Familier, som ofte kan være delt i flere Slægter. Som Overhoved 
i Huset raader til en vis Grad den ældste Mand, naar han er en god Fanger eller 
har været det og har Sønner, som er dygtige Fangere. Denne »Ældstes« Stilling 
beror maaske mest paa en stiltiende Anerkendelse af hans Autoritet, hvilket 
viser sig derved, at han betragtes som Vært ved Fremmedes Besøg, at han be- 
stemmer Husets Deling og Ordning, og afgør, hvem han vil have boende i Huset. 
Han bestemmer, naar der skal flyttes 1 Hus, thi alle Familier maa samtidig flytte 
ind for at faa Huset opvarmet af de mange tændte Lamper. 
Enhver er pligtig til at tage Del i det fælles Arbejde med Husbygning, Telt- 
slagning og paa Rejserne. Mændene laver selv deres egne-Redskaber og sørger 
for Erhvervet, medens Kvinderne flænser og tilbereder de fangne Dyr, passer 
Børnene og koger Maden. Alt beror paa den gensidige Hjælp, og alt Udbytte af 
Jagten deles ud efter visse Regler til alle 1 Huset, saa at ingen kommer til at lide 
‘Nod, saalenge der er Fangst. Det hengemte Vinterforraad nyder ogsaa alle Hus- 
fæller godt af, medens det dog tilkommer Ejermanden at. bestemme, hvorvidt 
Forraadet skal tages ind. ; 
Kun Fangere nyder Anseelse hos de andre; naar Folk i en yngre Alder mister 
Evnen til at fange, er de ofte Skive for de andres Spot. Saasnart Ynglingen er ble- 
vet dygtig Fanger, kan han gifte sig, og den gamle Mand holder ikke op med at 
gaa paa Fangst, førend Svaghed tvinger ham dertil. 
Naar Folkene flytter i Telt, bor som Regel kun de nærmeste Serre, 
sammen, hvorved alt Fællesskab ophører, som har hersket mellem Husfællerne, 
og Familiens Overhoved er nu den raadende. 
Husliv. Kvinderne tilbringer største Delen af Tiden paa deres Brikseplads, 
hvor de sidder med Benene overkors og ingen andre Klæder har раз end паи. 
Her sidder de og præparerer Skind, snor Senetraad, syer Klæder og broderer. Ofte 
vasker de sig i Urinballen og sætter Haaret op i en bred Top. Tillige passer 
de Børnene og Gryden, hvis den hænger over Lampen; men altid har de noget 
at bestille, thi har de ikke anden Beskæftigelse, sysler de med Lampepinden i 
Lampen for at holde denne brændende med en smuk, klar Flamme. Disse Lam- 
per brænder nemlig Dag og Nat, selv om det er nok saa lyst og nok saa varmt. 
Skønt de mange Mennesker og mange Lamper foraarsager en kvælende Hede 
i Huset, er Luften dog ikke saa slet, som man skulde antage, naar man erindrer, 
