614 ANGMAGSSALIK DISTRIKT 
ners Familier. Saalænge Faderen lever, beholder han faderlig Myndighed over 
Sønnerne, som bor hos ham. Hvor der ingen Sønner er i Familien, træder i Ste- 
det Plejesøn eller Svigersøn. Å 
Hver Families Overhoved har sit Telt og sin Konebaad, og hver Fanger 
sin Kajak og i Almindelighed sin Slæde med Hundespand. 
I Huset er, som omtalt, Briksen ved Hjælp af Skind delt mellem de forskel- 
lige Familier, saaledes at hver Familie har sin Baas, ligesom de gifte Sønner og 
Enker. Hver Familiemoder har sin Lampe og fører sin Husholdning. 
Fødsel. Saasnart Konen bliver frugtsommelig, betragter Ægtefællen hende 
som Moder til den vordende Fanger, hvorfor hun bliver behandlet med mere Om- 
hyggelighed end tidligere. Da hun selv er meget interesseret 1, at Barnet skal 
blive en Dreng, anlægger hun i den Hensigt forskellige Amuletter. : 
En ældre Kone assisterer ved Fødslen, under hvilken den frugtsommelige 
ligger paa Albuer og Knæer, undertiden dog ogsaa paa Ryggen. Navlestrengen 
overskæres med en Muslingeskal eller ogsaa bider Moderen den, selv over. Efterat | 
Barnet dernæst er vasket i Urinballen, stryger Moderen det omkring Munden 
med sin Finger, som er dyppet i Vand, og nævner samtidig Navnene paa de Af- 
døde, som Barnet skal opkaldes efter, først og fremmest den sidst- Afdøde i Sam- 
fundet. Disse Navne kaldes Barnet dog ikke ved, men det faar et Kendingsnavn. 
Vanskabte Børn og syge Børn, som antages ikke at kunne leve, ligesom 
Børn, hvis Moder dør under Fødslen, og som ingen anden kan give Die, bliver 
kastet i Vandet eller levende begravet. 
Børnene ammes, indtil de mindst er et Par Aar gamle, FB. age ikke 
forhindrer, at de allerede, medens de er ganske smaa, faar tørret Blod og andet 
at spise. 
Saalænge Børnene er smaa, bæres de i det Fri paa Moderens eller en Piges 
Ryg, siddende i Amauten. De opvokser i den mest ubundne Frihed; særlig Dren- 
gebørnene behandles fra den spæde Barndom med den største Hensynsfuldhed, 
idet Forældrene i dem ser deres Alderdoms Støtter. Forældrene nærer stor Kær- 
lighed til Børnene og straffer dem aldrig, selv om de er nok saa genstridige. Man 
maa dog beundre, hvor velopdragne de smaa alligevel er. i 
De almindeligste Lege blandt Grønlænderbørnene er Boldspil, Jagt, Ro- 
ning i Kajak og Konebaad m. m. Af Sten danner de Figurer, der skal forestille 
Konebaade, Kajakker, Telte og Huse. De udfører Legen med en naturlig Evne 
til Fremstilling af de Forhold der f. Eks. i Konebaad kan mødes i isopfyldt Far- 
vand, eller i Kajakken, naar en Sæl skal harpuneres. 
Det afhænger af Forældrenes Velstand, i hvilken Alder Drengen faar Kajak; 
den almindelige Alder er dog 12 Aar. Men allerede tidligere deltager de i Isfangst 
og 1 Landjagt efter Ryper, Ræve og Ravne. 
Børnene gaar i Hus og Telt nøgne. Først i omtrent 16 Aars Alderen anlægges 
naitit, »thi da skammer de sig for at gaa fuldstændig nøgne«. Saasnart Ynglingen 
har faaet nditit paa, »begynder Kvinderne at smile til ham, og han er parat til 
at gifte sig«. De unge Piger gaar med udslagent Haar, men nogen Tid efter at 
