ANGMAGSSALIK DISTRIKT 5 615 
de har faaet ndit paa, sættes Haaret op i Top som Tegn paa, at de er 
giftefærdige. 
De voksne Born nærer Hengivenhed for deres Forældre og sorger godt for 
dem, naar de bliver gamle. 
Ægteskab. Manden gifter sig i en tidlig Alder, nemlig saa snart han er i 
Stand til at forsørge en Kone, som kan holde hans Tøj i Orden og berede hans 
Fangst. Af den Grund forekommer der ofte besynderlige Ægtepar, idet et ganske 
ungt Menneske kan være gift med en Kone, der kunde være hans Moder. Disse 
tidlige Giftemaal er Grund til hyppige Skilsmisser; thi saasnart Ægtefolkene af 
en eller anden Grund er ked af hinanden, skilles de igen, saa det er ganske 
almindeligt, at de har været gift tre, fire eller flere Gange uden at faa Børn. 
Medens Søskendebørn som Regel ikke gifter sig med hinanden, er det ikke 
ualmindeligt, at sammenbragte Børn gør det. 
Dygtige Fangere har ofte to Koner. Naar én Kone ikke kan overkomme 
Beredningen af de Skind, Manden erhverver, antages en anden, undertiden paa 
Opfordring af den første. Ligeledes antages undertiden en anden, for at Manden 
sikkert kan have to Roersker til sin Baad. Hver Kone har sin Lampe og 
Gryde ved hver sin Side af Briksebaasen. Flere end to Koner kendes intet 
Eksempel paa. 
Man kan anslaa Antallet af levende Børn, som hver Kvinde faar, til 3 å 4, 
dog er 7 å 9 Børn ikke nogen Sjældenhed; der kendes Eksempel paa Tvillinger. 
; Ægteskaber fuldbyrdes vistnok sjældent uden Tvang over for Bruden; thi 
enten hun synes om Manden eller ikke, føler hun sig forpligtet af Sømmeligheds- 
hensyn til at vise Modstand og Uvillie mod Ægteskabet. Selve Giftermaalet sker 
uden nogen som helst Ceremoni. Det hænder ikke sjældent, at en Mand bortfører 
en anden Mands Hustru. 
Mændene behandler i Almindelighed deres Koner godt og er dem mere be- 
hjælpelig end paa Vestkysten, thi de slaar Telt og trækker Fangsten op i Hus 
eller Telt. Det er ikke usædvanligt at se unge Ægtefolk kærtegne hinanden meget 
intimt. Skinsyge er ikke ualmindelig. Konerne er meget lydige mod deres 
Mænd og er bange for ikke at gøre dem til Behag. Imellem gamle Ægtefolk er der 
det smukkeste Forhold; dog kan Konen, naar hun bliver gammel, blive negli- 
geret for en yngre Kones Skyld, især naar hun ingen Børn, har. 
Den Ømhed, Manden viser overfor Konen, er dog ikke større, end at han, 
naar det er knappe Tider, kan rejse paa Gæsteri og blive borte i længere Tid, idet 
han saa lader Kone og Børn sørge for sig selv. Uenighed mellem Ægtefolk er ikke 
sjælden, og den afgøres ved, at Konen faar en Dragt Prygl eller et Kniv- 
stik i Arm eller Laar. Hermed er Striden ofte afgjort, og Forholdet lige såa godt 
som tidligere, især hvis Konen har Børn. Men har hun ingen Børn, sker det ikke 
sjældent, at Konen eller Manden, naar Lejlighed gives, gaar sin Vej uden at sige 
noget, og Ægtefolkene er da skilte. 
En almindelig Leg om Vinteren i festlige Anledninger er »Lampesluknings- 
