ANGMAGSSALIK DISTRIKT Ч 619 
Foruden at tjene til Rettergang ег Trommedans og Sang Folkenes bedste 
Fornøjelse om Aftenen. I Stedet for Nidviser synges Sange, der er overleveret 
dem fra gamle Dage, ledsaget af Trommeslag og de besynderlige Kropvridninger, 
der udgør Dansen. Sangeren staar med halvt tillukkede Øjne og med en stille- 
staaende Grimace paa Ansigtet, der dog af og til afbrydes ved at fnyse og le. 
Sangene er monotone, og Melodierne kun lidet afvekslende. Det er de samme 
Melodier, som anvendes ved Stridssangene. De har alle lange Omkvæd af »aja— 
jå«—, og alle Tilhørerne deltager ofte i Omkvædene. Ved Sangen søger de at 
efterligne Elvenes Brusen. De fortæller, at naar de lægger sig til at sove ved en 
Elv, hører de de Afdødes Sang, og det er denne, de søger at efterligne. Hver Mine, 
hver Tone, hver Lyd, hver Bevægelse er traditionel. 
Angmasssalikerne har flere andre Lege, af hvilke her kun skal nævnes Uå- 
jertex-Legen, hvor en Mand i en naragtig, komisk Udklædning forskrækker de 
andre og løber rundt efter dem under Spektakel og Raab. 
Deres almindeligste Fortællinger handler selvfølgelig om Jagt og Rejser. 
Men i de lange Vinteraftener fordrives Tiden med at fortælle gamle Sagn, der er 
helt gennemtrængt af de Indfødtes Forestillinger om det overnaturlige. Halv- 
delen af Sagnene man kender fra Angmagssalik er enten identiske med eller har 
Elementer tilfælles med Sagnene fra Vestgrønland. Folkene har stor Fortælle- 
evne og Fremstillingsevne. Fortælleren er idelig i Bevægelse med Arme, Ben, 
Hoved og Øjne, og forandrer Stemmen efter de forskellige agerende Personer. 
Angmagssalikerne deler Aaret efter Maanetændinger. De udgaar fra 
den Tænding, der kommer, efterat Asît о: Stjernen Atair er set første Gang 
i Morgendæmringen, eller fra den første Tænding efter den korteste Dag. Maa- 
nederne benævnes alene efter deres Nummer efter første Tænding. Folk kan be- 
stemt forud sige, naar det er den korteste Dag, naar de har set Asits Stilling i 
Morgendæmringen. 
Det var tidligere Skik paa den korteste Dag, at et Skind blev taget ind, til- 
beredt og syet til Klædning for det ældste Barn, som endnu samme Dag skulde 
iføres den. Paa den Dag holdes Fest med Traktement, Trommedans og andre 
Fornøjelser. 
Naar Solen har staaet stille paa sit laveste i fem Dage, gaar den atter op 
efter, og Menneskene bliver meget glade; og naar Solen staar op paa det Sted, 
hvor tidligere Asit stod op, begynder Foraaret. 
Angmagssalikerne har gode Evner, og de er i Besiddelse af megen Lærenem- 
hed. De har en meget udpræget Stedsans,saa at de nøje kan beskrive, ja tegne 
Kort over Egne, som de har besøgt en Snes Åar tilbage i Tiden. Har de over- 
vintret et fjærnt Sted, kan de nøje angive, hvor Solen stod paa Himlen paa be- 
stemte Tider af Dagen, eller Aaret, samt hvor lang Tid der maa bruges til at rejse 
fra det ene Sted til-det andet, naar der ingen Forhindringer er. Selvfølgelig var 
Korttegning i Form af: Grundrids noget ganske nyt for dem. Maaden, hvorpaa 
de illustrerede deres Land, var'ved at skære det ud i Træ. Derved havdes den 
