ANGMAGSSALIK DISTRIKT i 621 
Dette opnaas ved, at angdkoren under mystiske Kunster spørger sine Hjælpe- 
aander (térnat) om, hvor den Syges Sjæl er, byder dem at opsøge den og bringe 
den tilbage. Al Sygdom er nemlig Tabet af Sjæl. I hver Del af det menneskelige 
Legeme er der nemlig en lille Sjæl, og hvis en Del af Menneskets Legeme er sygt, 
er det fordi den lille Sjæl har forladt denne Del. I de fleste Tilfælde anses Sjæle- 
tabet at stamme fra, at enten ildesindede Mennesker (Hekse) ved Tryllemidler 
har drevet den ud, eller at højere Magter har fjærnet den til Straf for Overtræ- 
delse af Forbud. Angäkoken hidkalder da under Kunsterne sine Aander for ved 
deres Hjælp at finde det Sted paa Jorden, i Himlen eller Havet, hvor den mi- 
stede Sjæl er, for derefter at faa den hentet tilbage til den Syges Legeme, som der- 
ved helbredes. ; 
+ Angäkoken udfører sine Kunster i Huset. Han sidder i Mørke foran Hus- 
gangen med bagbundne Hænder paa et udbredt Skind, og tilkalder sine Hjælpe- 
aander under nervepirrende Trommen, Larmen og Raaben. Man hører ham for- 
handle med Aanderne. Hans Hovedaand er Tôrnârssuk, der lever i Havet. For 
at komme i Forbindelse med ham maa angdkoren benytte en Mellemmand 
Aperkitek, der overbringer Törnärssuk angdkorens Spørgsmaal, og bringer 
атдакокеп Svar tilbage. Begge staar i hans Tjeneste og er hverken gode eller onde 
Aander, men lystrer deres Herre. Angakoken maa undertiden under Kunsterne 
flyve til de højeste Aander, nemlig Maanemanden eller Havkvinden. Man siger, 
at han under Ledsagelse af sin Hjælpeaand flyver gennem Luften i sammen- 
bøjet Stilling og med bagbundne Hænder. En saadan angakor-Forestilling er 
vel egnet til at paavirke overtroiske Mennesker. 
Angäkokerne frygtes for deres store Magts Skyld, som de mod Fjender kan 
bruge til Sjælerøveri, og de kan forvolde megen Fortræd, f. Eks. ved at angive 
et andet Menneske som Sjælerøver; men man søger dem dog som Hjælpere. Der- 
imod har man kun fjendske Følelser mod Н eksene (2155054), der kun søger ved 
hemmelige Kunster, at volde deres Fjenders Død. Det er derfor ogsaa angd- 
kokernes Sag under deres Kunster at modarbejde Heksene. Særligt frygtede er 
disse, fordi man mener, at de af forskellige livløse Sager kan sammensætte et 
Uhyre (tupilak), som de ved deres Kunster kan gøre levende og sende ud for at 
dræbe deres Fjender. 
Troen paa Hekseri medfører undertiden højst uhyggelige Tilstande og gyse- 
lige Mord, idet'man tror, at febersyge Mennesker, der taler i Vildelse, har Hekse- 
gerninger paa Samvittigheden, og at det er af Vigtighed, at den Syge bekender 
disse for at kunne leve. Derfor anvender man Vold mod dem, som ikke bekender 
deres formentlige Misgerninger. 
Der findes en Mængde Forbud og Afholdsregler især for Barselkvinder og 
for Sørgende, og der er mange Skikke at iagttage ved Sælfangsten. Disse Skikke 
overholdes af Frygt for Aanderne, og Overtrædelse af dem kan blive Aarsag 
til Ulykke ikke alene for Vedkommende selv men for hele Samfundet. 
‘Angmagssalikerne kendte Myter om Menneskenes og Verdens første Tider 
ligesom mystiske Anelser om en Verdensundergang. De Dødes Sjæl kommer 
