ANGMAGSSALIK DISTRIKT р 625 
Hul i Isen, hvorigennem der ved Hjælp af Sten sænkedes gammelt Spæk eller 
Hundekroppe, og ved selve Vaagen anbragtes en Pose med Blod m.m. som Lokke- 
middel. Idet Blodet i Posen langsomt sivede ud, og Trannen fra det sænkede 
Spæk flød op, bevirkede dette, i Forbindelse med Hujen og Skrigen fra Folkene, 
at Hajerne kom op til Vandets Overflade 1 Vaagen, hvorpaa de blev harpunerede 
og halet op paa Isen. Nu bruges saa godt som udelukkende Snører til denne Fangst. 
Jagten paa Fugle har ved Angmagssalik gennemgaaende ingen videre Be- 
tydning, da Fuglelivet i det Hele taget er ret sparsomt. Kun Alken kan enkelte 
Vintre, fra November til henimod Foraaret, indfinde sig i Flokke, svømmende 
i Vaager og fanges da i stort Antal med Fuglepil. 
Rypen findes om Vinteren, ret sparsomt, men kan enkelte Vintre optræde 
forholdsvis talrig, hvilket næsten altid er Tilfældet For- og Efteraar. Den spiller 
som Føde ingen Rolle, og jages især for at sælges til de Danske, medens den 
tidligere kun blev fanget af Børn og i Trangstider. 
Ræven fanges i Fælder fra Oktober til hen paa Foraaret. 
Naar om Foraaret Sælerne paa Grund af vedvarende Kulde eller særlig 
uheldige Vejrforhold i længere Tid ikke viser sig paa Isen for at sole sig, og Vin- 
terforraadene samtidig slipper op, og der paa Vandet danner sig Nyis, som umu- 
liggør al Færdsel, kan det ske, at der indtræder Sultetid, og da er det godt for 
Folkene at have et Strømsted i Nærheden, hvorfra man kan forskaffe sig for- 
skellige Slags Tangarter, Muslinger og Ulke til at friste Livet ved. 
Med Hensyn til Fangstmetoderne kan endvidere bemærkes følgende: 
Ved Sælfangst fra Kajak bruges udelukkende Harpun, dog har i de senere 
Aar enkelte Indfødte af de vestgrønlandske Kateketer lært at skyde fra Kajak. 
Fra Kajakken benyttes endvidere til Fangst paa mindre Seler Blerepil og 
Fuglepil, dog benyttes denne sidste, som Benævnelsen jo ogsaa tyder paa, 
hovedsagelig til Fangst af Fugle, navnlig Ederfugle, Alke og Tejste. 
Fangst ved Aandehuller, som bestaar i at lure ved Sælens Aandehul for at 
harpunere eller skyde den, naar den kommer op for at aande, bruges overalt i 
Distriktet. 
Aorniarpor-Fangst, der tidligere foregik med den almindelige Harpun eller 
itsuartit anbragt paa en lille Slæde, som Jægeren skubbede foran sig, er i de senere 
Aar næsten helt afløst af Skydesejl og Riffel, ganske som i Vestgrønland. 
Fangsten ved Hjælp af itsuartit (Kiggefangst), som efter Riflens Indførelse 
omtrent var gaaet af Brug, er i de senere Aar igen kommen mere og mere i Brug, 
og det er at haabe, at den trods Garn- og Skydefangst stadig maa kunne hævde 
sig, da nævnte Fangstredskab er let og billigt at anskaffe og under heldige For- 
hold kan skaffe Fangeren et godt Udbytte. 
Om Efteraaret og Vinteren, altsaa i den Tid Sælerne ikke kan synke, benyttes 
nu næsten udelukkende Riffel, saavel fra Iskant, Isskosser som fra Land. 
Den 1. Januar 1920 fandtes der i Distriktet 168 Rifler. 
Fangst med Isgarn, der indførtes fra Vestkysten i 1915, giver et godt Ud- 
Dansk Grønland. II. 40 
