626 ANGMAGSSALIK DISTRIKT 
bytte, men drives endnu kun ved selve Stationen og Missionspladserne Kulusuk 
og Küngmiut af de Fastansatte, assisterede af de ved disse Steder boende Indfodte. 
Den 1. Januar 1920 fandtes der ca. 100 Isgarn. 
Ægsamling har ingen videre Betydning i Angmagssalik Distrikt, idet der 
kun yngler forholdsvis faa Fugle. Der samles ganske vist en Del Æg, især Terne-, 
Ederfugle- og Tejsteæg, men de spises som Regel med det samme. 
Naar Folkene har slaaet sig ned ved deres Vinterhuse, plukkes der, saa- 
længe Landet er.snefrit, Bær og indsamles flere Slags Grøntsager, saasom Løve- 
tand og tugdlerinat, som opbevares til Vinterforraad i Spækposer. 
Folkene opsamler Drivtømmer ved Kysterne, hvortil det føres i forholdsvis 
rigelig Mængde af Polarstrømmen. Det Tømmer man hyppigst træffer er Fyr. 
Stammerne er dels oprevne med Rod, dels omhuggede. Det er ikke sjældent at 
se Drivtommer paa 6 m Længde og med en Diameter af 1/,m. I Bugten Kissuit paa 
Østsiden af Erik den Rødes Ø ophobes og samles meget Drivtømmer. 
Indtil for nogle Aar siden var Drivtømmer det eneste Træ, som Angmag- 
ssalikerne kunde komme i Besiddelse af og benyttedes derfor til Bygning af Hus, 
Telt, Konebaad og Kajak samt til Redskaber, Kar m. m. 
Vedtægter. Ved Fangst af de forskellige Dyr iagttages følgende gamle 
Vedtægter: Den der først opdager en Bjørn, selv om det kun er et lille Barn, har 
Ret til Dyrets Skind og visse Dele af Kødet, i alle Tilfælde Hovedet, Brystet 
og Hjertet. Den der skyder, harpunerer eller berører Dyret først, har Ret til det 
ene Laar, den næste til det andet, og den tredie til det ene Forben, den fjerde 
det andet Forben, endelig faar den femte den nederste Del af Ryggen med Bæk- 
ken- og Halepartiet. Resten med Indvolde m. m. fordeles mellem de øvrige Jagt-. 
deltagere eller Bopladsfæller. ) 
Har en Fanger været ene om at dræbe en Bjørn, har han naturligvis Ret 
til hele Dyret, og hvis der har været flere Bjørne, til dem alle. Har der været flere 
Jægere om en Flok paa 2 eller flere Bjørne, har den, der først har opdaget Dyrene, 
imidlertid kun Ret til Skindet m. m. af Moderdyret. Har en Mand opdaget og 
dræbt en eller flere Bjørne og har rigget dem til eller er begyndt at bugsere eller 
køre dem hjem, kan ingen med Rette fordre at faa Part i Kødet. Er der tre Mand 
om lige saa mange Bjørne, beholder de ikke hver sit Dyr udelt, men giver gensidig 
hverandre Part. Hvis der kun er to Mand paa Jagten, faar den, der opdager f. Eks. 
tre Bjørne (en Moder med to Unger), Skindene af Moderdyret og den ene Unge. 
Naar Bjørnen ligger i Hi, altsaa har Hule, tilkommer Skindet m. у. den, 
der først opdager Bjørnens Spor og ikke den, som ser Hulen eller Bjørnen først, 
medmindre denne ses før Sporet. 
Foruden Bjørnen gives der kun Part i Hvalros, Narhval og Remmesæl, og 
disse Dyr fordeles paa lignende Maade som Bjørnen, dog med den Forskel, at 
der i visse Tilfælde følger Ribben med til dem, hvem Baglemmerne tilkommer. 
Hvalros og Narhval parteres med Skind, idet Huden af disse Dyr er en meget 
