ANGMAGSSALIK DISTRIKT i 627 
yndet Spise. Sortside, Netside og spraglet Sæl deles ikke i Parter, og Klapmyd- 
sen kun, naar den fanges liggende paa en Isskosse, men ikke naar den fanges 
i Vandet. 
Hvis der kun er to Mænd om en af de Sæler, der giver Ret til Part, deles den 
paa den Maade, at Dyret flækkes paa langs indtil Skulderpartiet, saa at Fangeren 
faar hele den ene Side med vedhængende Hoved og Bryst, medens den anden 
Mand faar Resten med paasiddende Ryg og Hale. : 
Hajen blev tidligere, da den udelukkende fangedes paa Havoverfladen med 
Harpun, delt 1 Parter. Den der saa den først, betragtedes som Fangeren, altsaa 
paa samme Maade som med Bjørnen: Nu da den saa godt som udelukkende fan- 
ges ved Hjælp af Snøre og Pilk, gælder denne Skik ikke mere. 
Naar der findes Drivhval, har enhver Ret til at flænse i den; er det derimod 
et mindre Dyr, der findes drivende, f. Eks. en Sæl, er det Finderens udelte 
Ejendom. 
Drivtømmer og lignende er ligeledes Finderens Ejendom, for saa vidt som 
Vedkommende tager det med sig hjem eller anbringer det over Højvandsmærket, 
saa det kan ses, at det er fundet og anbragt paa Stedet. 
GRØNLANDSK TEKNIK 
Kajakkens almindelige Udrustning til Sæl-, Narhval- og Bjørnefangst 
er folgende: _ 
Kajakaare, Dup- eller Vingeharpun med Kastetræ, Harpunline, Dobbelt- 
eller Enkelt-Fangeblære, Kajakstol, Lænser med Kastetræ, Blærepil og Fugle- 
pil med fælles Kastetræ, lille Haandlænser, Bugserremme, Bugserblære, Kajak- 
kniv, Blodpropper, Stok til at drebe Narhval med, Redskab til at stikke Tar- 
mene ind i den dræbte Sæl, Kajakskraber. Riffel med Ammunition. Hel- eller 
Halvpels og Kajakvanter. | 
Kajakken havde oprindelig, ligesom i Nordgrønland, Bagstævnen opbojet, 
og tillige havde Forstævnen noget Spring; medens Oversiden af de nuværende 
Kajakker omtrent er vandret som i Sydgrønland. Den opbøjede Bagstævn var 
formentlig praktisk, naar Manden med Forstævnen 1 Haanden slæbte Kajakken 
over jævn Is. Dens Længde er ca. 550 cm. Til Betræk anvendes i Almindelig- 
hed to Remmesælskind. I 1920 fandtes 136 Kajakker i Distriktet. (Se Tabel C.) 
Benspidsen paa Harpunskaftet (igimar) er omtrent dobbelt saa lang som 
den tilsvarende i Vestgrønland, medens den lose Harpunspids (savikätak) er 
mindre og smallere end Vestgrønlændernes. Dette er formentlig praktisk, fordi 
en lang igimax kan trænge længere ind i Dyret end en kort og derfor dræbe hur- 
tigere, og den forholdsvis smalle savikdtak frembringer mindre Saar end en bred, 
hvorved Dyrets Blodtab bliver mindre, hvilket er en betydelig Fordel. 
Medens Vingeharpunen tidligere var den almindeligste i Distriktet, bruges 
nu overvejende Dupharpun. 
Dobbelt-Blæren er særegen for Angmagssalik og har blandt andet den For- 
40 
