630 ? ANGMAGSSALIK DISTRIKT 
denne Fangst benytter Jægeren sig af en Slags Fløjte af Træ og Tarmskind, ved 
hvis Lyd Rypen trykker sig, idet den antager, at Lyden kommer fra en Rovfugl. 
Ryper fanges ofte ved Stenkast. Ravne fanges i Fælder, men undertiden skydes 
de med Flitsbue. Svaner harpuneres, idet man hælder Tran paa Vandet, saa at 
de ikke kan flyve op. Nu skydes de fleste Fugle med Haglbøsse. 
Ræve fangedes indtil for faa Aar siden i Fælder af den gammeldags Type 
med Falddør der lukkede Ræven inde, men nu bruges meget den Slags, der ved 
Dyrets Berøring med Lokkemaden falder ned over det og dræber det. 
Til Fangst om Vinteren paa Landjorden og fra Fastis benyttes ofte Skier, 
hvis Underside er beklædt med Skind med Haarene udefter. Skier var dog ikke 
kendt før Europæernes Ankomst. 
Konebaadene er Familiens Transportfartøj og er forsynet med Åarer, 
Styreaare og Renser. Om Vinteren ligger den surret paa Træstøtter med Bunden 
i Vejret til Opbevaring af Telt og andet. 
Konebaadene er mindre end Vestgrønlændernes, - nemlig 8—9 m lange, 
og de er mere sammenfalsede og sammentappede end de vestgrønlandske. Til 
Betræk anvendes 5—10 Remmesæl-, Sortside- eller Klapmydseskind; de først- 
nævnte foretrækkes. I 1920 fandtes 36 Konebaade i Distriktet. (Pl. XV, Fig. 28.) 
Teltene er store og vel vedligeholdte. Den største. Bredde er gennemsnitlig 
4—5 m og den største indvendige Højde ca. 2 m. De bestaar af en Buk, hvorpaa 
der i en Halvkreds lægges 14—16 lange Lægter, som med den anden Ende hviler 
paa Jord eller Klippe. Alle Telte er forsynede med dobbelt Betræk af sammen- 
syede Sælskind. Det ydre Betræk bestaar af 10 til henved 20 store afhaarede 
Sælskind, indsmurte i Tran for at kunne holde Regn og Fugtighed ude. Hertil 
anvendes undertiden gamle Konebaadsbetræk. Det bestaar som Regel af tre 
Bredder, saaledes at den øvre Bredde gaar et Stykke ud over den nedenfor lig- : 
gende. Det indre Betræk er af 12—15 behaarede Skind, der vender ‚Haarsiden 
indefter, og er som oftest i et Stykke, men dette dækker heller ikke mere end 
det Parti, der gaar fra Bukken og til den bageste Del af Teltet. Indgangen er 
forsynet med et Forhæng, som er sammensyet af Remmesælens Tarme og præ- 
pareres paa den Maade, at det som Regel danner smukke mørke og lyse 
Striber. De lyse Tarmskind fremkommer ved Frostbehandling, de mørke ved 
Soltørring. Undertiden benyttes præparerede Hajskind. I 1920 fandtes 61 Telte i 
Distriktet. (Pl. XIX, Fig. 37 og Pl. XX, Fig. 39.) 
Husgeraad m. m. Lamper af Vegsten med Lampestol og -Pind. Fyrtøj, 
bestaaende af Fyrbor med Rem, Haandtræ og Fyrklods. Gryder af Vegsten, 
Sleve, Skeer og Fiskeskeer af Tre og Ben. Kødgaffel. Vandballe, Vandøser, 
Drikkerør, Bæger paa Skaft. Kasser til Værktøj m. m. Spækkar, Kodfade og 
Skaale, Æsker, Skindposer til Mos m. m., Bærerem. Tørrehæk, Kroge til 
Tørring, Urinballe. Redekamme af Tand og Ben, Knive indlagt med Hajtænder. 
Kamiutstok, Snushorn, Tromme og Trommestok m. m. 
Fyrtøjet anvendes ikke mere. Vegstens-Gryder og meget af det øvrige nævnte 
bliver efterhaanden ogsaa sjældent. 
