ANGMAGSSALIK DISTRIKT 639 
Vigen begrænses paa Nordsiden af en aflang Ø, skilt fra Landet ved 
et smalt Løb, der falder tørt ved Lavvande. I det indre af Vigen udmunder en 
Lakseelv, og Nord for denne ligger Stationen paa jævnt stigende Land. Da den 
indre Del af Havnen grunder stærkt op og ved Ebbetid falder tør, ankrer 
Skibet ude ved Havnemundingen i 26—30 m Vand og fortøjer i Land. Anker- 
bunden er Sand og Ler. 
Er Havnen tilpakket med Is, kan man søge beskyttet Ankerplads i den nord- 
uge Del af Tasiussak, inden for Fugleøerne og Øst for Halvøen Amäkäk, hvor 
Skibet kan ligge paa Буа]. 
Kun med østlige Vinde kan Isen presse ind paa Ankerpladserne og genere 
Skibet. 
Tasiussak er i Almindelighed tillagt med Vinteris fra Slutningen af EC 
ber til Slutningen aï Juni. 
Syd for Stationen paa Toppen af det 128 m hoje Udkigsfjæld er anbragt 
en Mast, som er rejst, for at man i paakommende Tilfælde derfra kan signalisere 
til Skibet om Isens Beliggenhed under Kysten og ved Havnemundingen. 
Ved selve Stationen ligger nærmest Havnen Proviantbod og Kulhus, der- 
næst paa en ca. 15 m høj Klippe Kirken og det gamle Amdrupske Hus, noget 
højere oppe Butiksbygningen, Kateketboligen, den midlertidige Bolig m. fl., 
og længst oppe i ca. 30 m Højde Præstebolig, Bestyrerbolig og Medhjælperbolig 
(se Fig. S. 645). De fleste Bygninger ligger i retv. Øst-Vest. Endelig er der nogle 
Boliger for de Indfødte, der er i Stationens Tjeneste. Den øvrige Del af den 
indfødte Befolkning bor i tre Huse paa Næsset Øst for Stationen, den saakaldte 
Grønlænderpynt, der ligger ca. 10 Minutters Gang fra denne. Nordvest for Sta- 
tionen ligger Krudthuset ved en lille Vig, Agdlortok, ca. 1 km fra de nærmeste 
af Stationens Huse. En lille Bæk, der har sit Udspring i et Kær bag Præste- 
boligen, løber mellem Stationens Bygninger og ud i Havnen Nord for Proviant- 
boden. 
Omegnen af Tasiussak er, som omtalt, en særlig frodig og i alle Retninger 
begunstiget Plet med meget afvekslende Naturforhold. Stationens Omgivelser 
` maa siges at vere storslaaet smukke, idet hele Bugten med Undtagelse af Lan- 
det ved Sarfakajik, som er forholdsvis lavt — er omgivet af smukke, tildels tak- 
kede Fjælde, mellem hvilke der fører Lavninger eller Dalstrøg mod Vest og Nord 
(se Fig. 8 og 9).' 
Fra Orssuluviak og det 596 m høje Sømandsfjæld, som ligger Sydvest for Sta- 
tionen, har man, naar Vejret er klart, en Udsigt sas pragtfuld, at man vistnok 
ikke har den smukkere noget Sted ved Kolonierne i Vestgrønland. Mod Vest 
og Sydvest ser man Landet helt ned forbi Pikiutdlek og Umivik (64°20'), mod 
Nordvest og Nord dels Indlandsisen og Fjældtoppene paa Vestsiden af Sermilik 
Fjord og dels de takkede og forrevne Fjælde i det indre af Angmagssalik Fjord, 
og mod Øst Kulusuk Øen med det kullede, karakteristiske Kalerajuek Fjæld. 
Endelig ser man mod Øst og Syd Havet, om Sommeren og Efteraaret enten helt 
eller delvis aabent, men altid med store Masser af Isfjælde svømmende paa den 
