652 ANGMAGSSALIK DISTRIKT 
Det eneste Landvildt, der fandtes paa Østkysten, var Ryper og hvide Bjørne. 
I Havet var der mange Klapmydser og andre Sælarter, som om Vinteren fangedes 
ved Hjælp af Slæder og Hunde, og man »opvartede ved de Huller eller Aabnin- 
ger paa Пзеп, hvor disse Søedyr som Sædvane udkræver at komme op og drage 
Aande udi og da begegnede man dem med hoshavende Redskaber, hvormed 
Sælhunde dræbtes — — —«. 
Der var ikke noget Slags Fiskeri, ikke engang efter Lodder. »Alleneste disse 
Sild eller Lodder angaaende, vidste man at sige af, at de ikke fandtes paa denne 
vidtløftig, uden alene paa et Sted, hvilket Steds Navn de sagde, var Kollosub. 
Men her var alligevel Landet saa iisriigt, at Vedkommende, som fisker denne 
Lodde-Sild, i fattest af saa meget issbart Land, maa udbrede deres Tælteskind 
over lisen, for at behandle og torre disse Lodder, eller som Grønlænderne kalder 
dem nemlig Angmagset derpaa«. ; 
Alt Landet paa Østsiden var, foruden nogle Øer og korte Næs, aldeles til- 
dækket med Is. De beboede Steder paa Østkysten var Auarkome (Auvarkat), 
Ikkermione (Ikermiut), Omereme (Umivik), Nazamione (Narssamiut) og Sermilik. 
En Mand ved Navn Kingulik, der havde boet ved Sermilik, fortalte, at forend 
Isen var tiltaget saa overmaade meget, havde man fra Sermilik »kunnet fare ad 
et Revier, som til den Tid gik tværs gennem Landet fra den østre til den vestre 
Side — — —« samt tillige, at længere end til hans Hjemsted dristede sig nu 
ingen at komme af den Aarsag, at der skal være en Malstrom, som svælger store 
Isbjerge, »tilforn har der været Vey at komme sig der forbi, inden omkring, men 
nu er denne Passage, efter Kinguliks Sigende, ogsaa tillige med det ovrige lukket 
og tillagt formedelst Is«. 
Angmagssalik er, som bekendt, det eneste Sted paa Østkysten, hvor der fan- 
ges Angmagssat. Vi ser af Walloes Beretning, at Stedets Navn allerede dengang . 
var omdøbt til Kollesub, altsaa det samme Navn, som Beboerne i 1884 kaldte 
Stedet for, nemlig Kulusuk (jfr. M. o. Gr. X, Side 55) efter den beboede Egn paa 
den store Ø i Mundingen af Angmagssalik Fjord. Dette er et fortrinligt Fangst- 
sted for Sæler, og her bor mange Folk. 
Fortællingerne om tidligere Sunde fra Sermilik Fjord saavel Nord efter 
som tværs over Landet er formentlig gamle Traditioner, thi noget ganske lig- 
nende fortaltes 1884 (jfr. М. о. Gr. IX, В. 206). Bræen i den østlige Arm af Ser- 
milik kommer ud gennem et stort Dalstrøg, gennem hvilket man kan se Fjæl- 
dene i det indre af Kangerdlugssuatsiak. Man siger, at denne Arm tidligere skal 
have staaet i Forbindelse med Sermiligåk Fjord, men at Sundet nu er blevet 
stoppet af Bræen. Den mægtige Bræ i den vestlige Arm af Sermilik kommer 
umiddelbart fra selve Indlandsisen, der hæver sig til en betydelig Højde. Skønt 
Bræen er meget høj, ved man dog ligeledes at fortælle om denne Fjordarm, at 
den i gamle Dage har dannet et Sund, der gik gennem Landet til Vestkysten. 
Man maa antage, at der bag disse gamle Traditioner, som omtrent ufor- 
andret fortælles med over 130 Aars Mellemrum, ligger noget historisk; men mu- 
ligvis angaar disse Fortællinger et ganske andet Sted, hvor Folkene har opholdt 
