ANGMAGSSALIK DISTRIKT 661 
liste med Glæde, var dem meget behjælpelige, og udviste en meget stor Gæst- 
frihed. De gav de forliste Underretning om den nærliggende Angmagssalik Sta- 
tion, og to af dem roede sammen med to Matroser til Stationen for at hente Hjælp. 
I Stationens Havn laa netop det norske Motor-Fangstskib »Polarulv« af 
Bodø klar til Afgang, efter at have opholdt sig der i nogle Dage for Reparation 
og Motoreftersyn. »Polarulv« afgik straks og forcerede med Fare for Havari. 
gennem Isen ind til Land for at afhente Resten af den forliste Besætning, hvor- 
med den gik til Stationen. Her opfordrede Handelsbestyreren Kaptajnen til at 
medtage »Ami«s Besætning til Norge, hvilket han gik ind paa, skønt han derved 
maatte opgive videre Fangst for dette Aar. »Polarulv« afgik fra Angmagssalik 
den 27. August. De paafolgende Dage fulgte den langs Iskanten Vest paa for 
muligvis at faa Øje paa det forladte Skib; men da dette ikke lykkedes, gik den 
til Tromsø, hvor »Amis Besætning blev landsat. | 
Det maa siges at være et stort Held i Uheld, at Besætningen af »Ami« faa 
Dage efter at have forladt Skibet drivende i den østgrønlandske Polarstrøm, 
var ombord 1 et Skib paa Vej til Hjemmet. 
Kaptajnen paa »Ami« udtalte senere i Forhør, at Aarsagen til den store For- 
sættelse mod Vest maatte bero paa NØ.-Storm og stærk Strøm, muligvis i For- 
bindelse med Kronometerfejl eller Kompasfejl Man maa dog antage, at еп med- 
virkende Aarsag var, at Kaptajnen havde været syg og var den eneste Navigator 
ombord. 
Der er, som omtalt ovenfor, Rimelighed for at Nordboer og andre i gamle 
Dage gentagne Gange har været inde ved Angmagssalik Egnen (Gunbjørns Skær 
og Korsøer) og muligvis ogsaa er blevet tvunget af Forholdene til at overvintre 
her. Der opstaar derfor det Spørgsmaal, om der skulde findes Minder efter dem. 
De Indfødte mener, at der er saadanne, og fortalte Kolonibestyrer Joh. Petersen 
1 1909, at der fandtes Ruiner, der ikke er af eskimoisk Oprindelse, ved Kulusuk 
og Küngmiut. ) 
Ved Kulusuk er der foretaget Udgravninger, men uden at finde noget, der 
afgørende kunde tyde paa, at de udpegede Huse nogensinde har været beboet 
af Ikke-Eskimoer. Ved Küngmiut fandt Petersen paa Toppen af det nærmeste, 
ca. 125 m høje Højdedrag en firkantet Stensætning, bygget af store, udsøgte Sten, 
der var anbragt skiftevis, hvilken Bygningsmaade i Almindelighed ikke bruges af 
Grønlænderne. Da der imidlertid paa dette Sted findes mange regelmæssigt 
kløvede Sten, antager han dog, at det ikke er umuligt, at Ruinen er en gammel 
Eskimograv. Det har altsaa ikke kunnet bestemmes, om Ruinen var af ikke- 
eskimoisk Oprindelse. 
Efter det Kendskab vi har til Angmagssalik Egnen, er det vistnok meget 
tvivlsomt, om man vil kunne finde synlige Minder om tidligere Beboelse af Ikke- 
Eskimoer. 
Gustav HOLM og JOHAN РЕТЕВЗЕМ. 
