52 



samt ligger betydligt närmare till 12 än till 11 och — Galles 

 formel är upptakt. Vi vilja dock icke för närvarande ingå 

 i vidare detaljer i detta hänseende, enär det är de 5-ter- 

 miga utjämningsformlerna, som främst intresserat oss. 



För att visa värkan af olika utjämningsformler, skola 

 vi använda några af de anförda formlerna på ett exempel, 

 taget från en frekvenstabell, öfver temperaturen i Helsingfors. 

 Den använda formeln är antydd efter hvarje resultat. Så 



betecknar (1, 4, 9, 12) formeln ' t * -^ t- ^ t 



o. s. v. 



Vi förmedla 1164 och få: 1068 (1,2,1), 1087(1,3,5), 

 1100 (1, 4, 1), 1036 (1, 1, 1), 999 (1, 2, 3), 989 (1, 2, 2-|), 

 1023 (1, 4, 6), 1038 (1, 5, 9), 1053 (1, 8, 16), 981 (1, 4, 9, 

 12), 968 (3, 10, 20, 25). Det förmedlade värdet varierar 

 mellan 968 och 1100. Det gifna frekvenstalets reduktion ut- 

 gör således 5% å 17 %, alteftersom olika formler användas, 

 hvilka alla stämma i det närmaste lika väl öfverens med 

 sannolikhetsfunktionen. Orsaken till divergensen i resulta- 

 tet beror förnämligast på midtelkoeflicienten i formeln. Ju 

 större denna koefficient är i jämförelse med de öfriga ko- 

 efficienterna desto större blir det förmedlade värdet och 

 tvärtom. Förhållandet är omvändt, när formlerna använ- 

 das, på ett minimalt frekvenstal, i stället för ett maximal- 

 tal, såsom här är fallet. Och sådant bör förhållandet vara. 

 Midtelkoefficienten är proportionell med h eller talseriens 

 precision. De olika formlerna tillägga denna serie olika nog- 



