60 



tal är), utan af deras natur. Precisionen af medeltalet där- 

 emot växer med iakttagelsernas talrikhet. Likaså växer 



bråket — , som uttrycker huru stor del af en gifven term 

 m 



i serien, som skall förmedlas, bör antagas som riktigt ut- 

 fallen (sid. 2). Därför växer äfven c; (0) i starkare propor- 

 tion än sidovärdena q>(J), y (2 /])••-, hvilka senare, i jäm- 

 förelse med cp (0), slutligen blifva försvinnande små tal. För 

 observationer med ringa precision däremot tendera nämda 

 sidovärden till att blifva lika med centralvärdet <-/ (0), så att 

 motsvarande förmedlingsformler förvandlas till enkla medel- 

 talslbrmler. Sålunda blifva i ex. (2), om för h tages det 



individuella värdet 1.850 : f /(0)= 1.044, %,(—)= 1.044 ock 



14-1 + 1 



motsvarande förmedlingsformel blir — En sådan 



o 



ringa grad af precision äga nu observationerna uti de be- 

 handlade exemplena. Häraf inses att vi varit berättigade 

 att i stället för den individuella precisionen använda medel- 

 talets precision. Vid förmedling af observationer af hög pre- 

 cision kan däremot den individuella precisionen med fördel 

 begagnas. 



Anm. 2. Vi ha vid pröfningen af formlerna (31) och 

 (n) sagt att dessa besitta en utomordentligt noggrann över- 

 ensstämmelse med sannolikhetsfunktionen. Detta yttrande 

 bör rättas därhän, att öfverensstämmelsen är absolut. Ty 



skrifves «{J) = w(0)a , blir <( -^,{ = a~ , där a = e l 



q (zl) 



är ett obekant tal (> 1), så länge h icke är kändt. Vi 

 kunna följaktligen uppställa följande allmänna och fullkom- 

 ligt exakta utjämningsformel: 



. . . q-» _|_ q-4 + ft-l _J. 1 _j- g-1 -|- q-4 + q- 9 . . . 



. . . q-» _| 1- i _| -fa- 9 



eller 



