198 



och ö — ö eller tvärtom sker enligt ett af följande två 

 formelsystem : 



| å-d = y-4-D, ,4-W + D, V 



l O if \ t 0) * \ Xj] ' (.C - 01/ 



j 3C=jtg(a-a ) 



\y = tg (d-d ft ) + «EM sin* \ («-« ) + 2'korr. 



I reduktionsfaktorn f ingår äfven hufvudkorrektionen 

 p = — O.002 för skala (se senaste årsredogörelse), hvilken 

 redan förut anbragts vid y. Vid öfvergångarna emellan x 

 och a — « samt från r)—ö till y kommer en liten tabell 

 till användning, som ger skilnaden emellan tangenten och 

 vinkeln. Denna samma skilnad motsvaras ock af korrek- 

 tionen D (X:0I . Korrektionen D (/J = oh med ensamt argument 

 x, anger afvikelsen af parallelen från storcirkeln för punkter 

 belägna på #-axeln. Samma korrektion, men för ö — ö = 0, 

 motsvaras ock af den andra termen i y, som har det enda 

 argumentet « — « . Summan af de öfriga korrektionerna anges 

 vid öfvergången från ö — å till y genom 2'korr., som ger en 

 mycket liten tabell, och vid öfvergången från y till ö — ö 

 genom korrektionen E xy . Dessa hafva dubbla argument 

 a — « och ö — (5 eller x och y. Då äfven D ix 0) , med argu- 

 mentet y, ger tal af samma storleksordning som E x& , hafva 

 dessa båda korrektioner af oss sammanförts till en enda 

 tabell. Talen D^ 0) äro deremot väsendtligen större, hvarför 

 de qvarhållits i en skild tabell. 



Följande tabeller komma således till användning: 



För öfvergångarna emellan x och « — « : tabellen för 

 log / och tangent-tabellen. 



För öfvergången från y till ö — ö tabellerna för D ( y = ) 

 och för fJRsy + D (x = 6) y 



Samt för öfvergången från å — d till y: tabellen för 

 — ^i! sin 2 i (u— « n ), tabellen för 2 korr. och tangent- 



sin 1' ~ v u/ 



tabellen. 



