Ti 
Profil 5 var exponerad åt nordväst och blir således solbelyst 
först på eftermiddagarna, då solljuset redan förlorat sin kraftigaste 
verkan. Den kan därför med avseende på belysningsförhållandena 
närmast jämföras med profilerna 2 och 4. Beträffande algvegeta- 
tionens övre gräns låg denna i profil 2 på 10, i profil 4 på 15 och 
i profil 5 på 30 cm:s höjd över medelvattenlinjen. Då gränslinjen i 
profil 2 kan betraktas som den normala höjdgränsen för algvegeta- 
tionen, hade således i profil 5 en förskjutning uppåt på 20 cm ägt 
rum. 
Ovanstående siffra, 20 cm, representerar emellertid ej den största 
höjdförskjutning uppåt, som algvegetationens övre gräns kan bli 
utsatt för på Blåbergsholmens yttersida. I en del bergskrevor har 
jag uppmätt övre gränsen för Fucus vestculosus till 35 em ovan 
medelvattenlinjen. För Ulothrix flacca har jag antecknat värdet 55 
cm. Den senare iakttogs på nämnda höjd tillsammans med Verru- 
caria maura, Vilken förekom i frekvensen tunnsådd. Verrucaria 
maura-associationen började 35—10 cm längre upp, och växtlokalen 
i fråga tillhörde således närmast en Ulothrix-association, även om 
det på grund av årstiden (mitten av juli) ej fanns mycket kvar av 
Ulothrix flacca. 
Algvegetationens övre gräns kan emellertid genom vågornas in- 
verkan pressas ännu högre upp än till 35 cm ovan medelvattenlinjen. 
I ett tidigare arbete, som behandlar algvegetationen vid svenska 
västkusten, angav jag, att Bangia-Ulothrix-Urospora-associationen går 
upp till 0,5 m ovan medelvattenlinjen. De mätningar, som ligga 
till grund för denna uppgift, gjordes under våren (april) och således 
under en tid, då denna association är som bäst utbildad. De ut- 
fördes emellertid ej på de längst ut belägna skären; sannolikt har 
övre gränsen där pressats ytterligare i höjden. Som höjdsiffra för 
en Porphyra umbilicalis-association angav jag omkring 2 m. Upp- 
giften hänför sig till en del växtlokaler vid Koster; i närheten av 
Kristineberg förekommer Porphyra umbilicalis endast mera sparsamt. 
Profil 6. 
14 - . 
/7.1917. Blåbergsholmens yttersida. Mot norr exponerad, brant 
stupande klippa. Lokal utsatt för starkt vågskvalp. 
Oo 
30—25 cm gräns mellan Verrucaria maura- och Hildenbrandtia rosea- 
associationerna. 
20—5 >» Hildenbrandtia rosea (ymnig). 
