56 
linje, som landets och havets vegetationer mötas, och helt säkert 
är denna den skarpast framträdande av alla växtgeografiska gräns- 
linjer. — Den fysiologiska högvattenlinjen spelar för botanisten 
samma roll som medelvattenlinjen för geografen. 
Litoralregionens nedre gräns sätter jag för närvarande av skäl, 
som redan förut framhållits, där, varest Fucus serratus börjar bliva 
associationsbildande. Detta är en gränslinje, som i naturen fram- 
träder ganska skarpt, och den ekologiska faktor, som betingar den- 
samma, är sommarens lågvatten. Linjen går på skyddad kust fram 
på 35—40 cm under medelvattenlinjen, eller omkring 45—50 cm 
under Fucus spiralis-associationens övre gräns. På öppen kust går 
gränslinjen fram på 30—35 cm:s djup; den är här vida mindre 
framträdande än på skyddad kust. På ställen, där Fucus serratus 
saknas, bestämmes litoralens nedre gräns av det djup, på vilket 
Corallina officinalis och Chondrus crispus börja uppträda associations- 
bildande. Dessa arter förekomma endast på öppen kust i något 
större individrikedom och bliva där associationsbildande på omkring 
30—35 cm under 'medelvattenlinjen. Litoralens nedre gräns ligger 
således på öppen kust 5—10 cm högre än på skyddad. Orsaken 
härtill är att söka i vågskvalpets förmåga att förskjuta regiongrän- 
serna uppåt. 
Vinterns lågvattenlinje ligger något lägre än sommarens (ses. 68). 
Under vintern kan algvegetationen blottläggas till omkring 60 em, 
under sommaren däremot endast till omkring 40 cm nedom medel- 
vattenlinjen (extrema fall ej medräknade). Vinterns lågvattenlinje 
gör sig emellertid ej fysiognomiskt gällande på algvegetationen. I 
en föregående uppsats (1917) har jag dock påvisat, att blottläggningen 
under vintern kan hava en ganska ödesdiger inverkan på en hel 
del alger. Vid svenska västkusten förekomma 1 regel lågvatten och 
stark köld samtidigt, vadan den blottlagda algvegetationen blir ut- 
satt för förfrysning. Fucus-arterna, Ascophyllum nodosum, Pylaiella 
litoralis, Enteromorpha intestinalis, Porphyra hiemalis och Bangia 
fuscopurpurea tåla emellertid en temperatur på — 18? å —20? utan 
att förfrysa, och kunna således under vintern utan fara blottläggas. 
Andra arter t. ex. unga Laminaria-plantor, Trailliella intricata, Laurencia 
pinnatifida och Ceramium rubrum förfrysa, om temperaturen sjunker 
ned till — 5” å — 6", och dessa arter höra därför under vintern ej 
hemma i det område, som kan bliva utsatt för blottläggning. Un- 
der sommaren däremot kunna dessa arter även uppträda på 30—40 
