S17 
em under medelvattenlinjen, en kall vinter driver dock ned dem 
under 60-centimetersgränsen. 
Av de ovan uppräknade köldömma arterna spelar endast Lami- 
naria-arternas uppträdande nägon större roll i fysiognomiskt hän- 
seende. Dessa arter bliva vid bohuslänska kusten associationsbildande 
vid omkring 1 m:s djup, men uppträda redan omkring 60 em under 
medelvattenlinjen. Ovan denna gräns träffas endast undantagsvis 
några enstaka äldre, men däremot under sommaren på lämpliga 
lokaler regelbundet yngre individ. Helt säkert är det vinterkölden, 
som i första hand förorsakar, att Laminaria-arterna pressas ned 
under 60-ecm:s-gränsen (jfr KYLIN 1917 s. 375). 
Här skulle möjligen den frågan kunna göras: varför sättes ej 
litoralens nedre gräns till 60 em under medelvattenlinjen för att på 
så sätt till nämnda region få med allt, som överhuvud kan röna 
inverkan av blottläggningen?. Jo, helt enkelt därför, att 60-ecm:s- 
linjen ej gör sig märkbar i algvegetationens fysiognomi, under det 
att gränslinjen 35—40 cm tydligt framträder. 
Genom att sätta gränsen mellan litoral- och sublitoralregionerna, 
som ovan gjorts, till omkring 0,4 m, kommer största delen av den 
algbeväxta bottnen att tillhöra sublitoralen. En uppdelning av den- 
samma i två underavdelningar anser jag fördelaktig. Gränsen må 
sättas till 3—4 m, och således till det djup, där KJELLMAN ur- 
Sprungligen satte gränsen mellan litoral- och sublitoralregionerna 
Här finns emellertid ingen skarpare fysiognomisk gränslinje, utan 
de båda underavdelningarna övergå så småningom i varandra. Att 
så måste vara förhållandet är även helt naturligt, då denna gräns 
betingas av den mot djupet så småningom minskade ljusstyrkan. 
KJELLMAN avsåg att vid svenska västkusten draga gränsen mellan 
litoralen och sublitoralen på det djup, där Laminaria-arterna bör- 
jade uppträda som formationsbildande. Att gränslinjen med denna 
utgångspunkt sattes till 3—4 m:s djup, kan endast bero på, att 
KJELLMAN ej säkert kände Laminaria-arternas utbredning inom 
nämnda område. Gränsen borde med KJELLMANS utgångspunkt 
dragits på omkring 1 m:s djup. 
Vid kuster med ebb och flod börja Laminaria-arterna bliva asso- 
ciationsbildande just vid ebbgränsen. Skulle man nu särskilja 
litoralen och sublitoralen inom olika havsområden med ledning av 
dessa som karaktärsarter, kunde det synas, som om 1-m:s-gränsen 
vid svenska västkusten borde vara den riktiga. Det förtjänar emel- 
lertid anmärkas, att Laminaria-associationen strax nedom ebbmärket 
