1235 
Ehuru sålunda insektbesök alldeles bestämt konstaterats, visade det sig 
vid en undersökning, som STALIN företog under sensommaren iden 2 
september), att även denna gång någon frukt icke kommit till utbild- 
ning. Övre delen av exemplaret var nämligen fullständigt förvissnat och 
utan spår till frukter. — De av STALIN sålunda tvenne gånger gjorda 
iakttagelserna bekräfta följaktligen den erfarenhet man i allmänhet kom- 
mit till beträffande denna orkidés ringa benägenhet för fruktsättning. 
FRISENDAHL framhåller (1. c p. 108, att bland den stora mängd Epipo- 
gum-blommor han undersökt högst 1 procent kommit i tillfälle att sätta 
frukt. 
Det av oss d. 28 juli iakttagna exemplaret Epipogum var emellertid icke, 
såsom vi då trodde, det enda för sommaren. Tvenne veckor senare be- 
söktes lokalen av doktor GUST. NEANDER, Stockholm, som därvid fann 
2 blommande exemplar, växande i det nära grannskapet av det nyss- 
nämnda. Men ej nog härmed. Vid sitt besök d. 2 september hade STALIN 
den stora tillfredsställelsen påträffa ytterligare 3 stycken, som dock voro 
mindre och svagare utvecklade än de tidigare funna; tvenne av dem 
voro sålunda 1-blommiga. Således inalles 6 under året 1917. I betrak- 
tande av den sällsynt regnfattiga och torra sommaren, vilken föregicks 
av en från nederbördssynpunkt lika ogynnsam vår, förefaller detta tal 
onekligen överraskande stort. Alla dessa exemplar synas hava uppträtt 
något utanför det område, inom vilket de år 1916 iakttagna befunno sig; 
de av dr. NEANDER iakttagna torde t. o. m. befunnit sig 1 å 2 meter 
därifrån. Med hänsyn till Epipogums förmåga av vegetativ förökning 
(FRISENDAHL 1. c Pp. 99) bör man väl kunna ha grundad anledning 
hoppas, att växten på denna lokal — för såvitt den lämnas i fred — i 
framtiden skall åter visa sig och regelbundet eller periodiskt ånyo ut- 
veckla sina sällsynta blommor. 
Dagen efter sitt Epipogum-fynd 1916 fann läroverksadjunkten STALIN 
i Finnerödja en säkerligen ännu sällsyntare växt än föregående, nämligen 
hybriden mellan rönn och oxcl, Sorbus Aucuparia L. X S. suecica (L.) 
Krok. Det synnerligen vackra fyndet utgjordes av en större buske, mä- 
tande ej fullt 3 meter i höjd, och i dennas omedelbara närhet 16 å 18 
mindre buskar, vilkas stammar sköto upp på spridda avstånd, dock ej 
mer än högst 1 meter från den större. Rotsystemet syntes vara gemen- 
samt, och det föreföll, som om samtliga härstammade från ett enda ur- 
sprungligt träd- eller buskartat individ, av vilket dock inga ovanjordiska 
lämningar längre kunde upptäckas. Senare (1917) företagna undersök- 
ningar ha bekräftat, att alla buskarna uppstått som skott från en förut- 
varande stubbe. Samtliga buskar voro: väl utbildade. med friska och 
kraftiga årsskott, men utan några blommor eller fruktanlag, och det- 
samma var förhållandet även under 1917 års sommar. 
Om äktheten av denna hybrid kan icke gärna det minsta tvivel råda. 
Från Sorbus fennica (Kalm) Fr. — som ej är anträffad i Västergötland — 
är den uppenbarligen väl skild genom bladens omkrets, flikarnas form 
och bladundersidans obetydliga hårighet (hos S. fennica äro bladen på 
undersidan även i äldre tillstånd tätt gråludna) Flikparens antal upp- 
går ej sällan till 4, och även härutinnan liksom genom den ofta, särskilt 
