137 
väder.) Härtill kommer emellertid — som ett mera avgörande moment 
— olikheter i markfuktigheten inom de olika zonerna. Ju större höjd 
över havet ett fjäll uppvisar, och ju längre västerut det är beläget, desto 
större är (under i övrigt lika förhållanden) dess markfuktighet i skogs- 
gränsnivån. Då björken — såsom tropofyt — är synnerligen känslig för 
differenserna i markens vattenhalt (huvudsakligen om sommaren, då de 
ifrågavarande inverkningarna göra sig gällande) kan björkskogen på torr 
mark vid gynnsamma transpirationsförhållanden pressas ned åtminstone 
ett hundratal meter under sin termiska gräns. 
Tallskogsgränsen, som förf. i senare delen av sin avhandling när- 
mare behandlar, visar ett delvis annat förlopp inom området. (Se profil- 
skissen, fig. 10, som på ett synnerligen klart sätt visar skogsgränsernas 
nivåvariation.) Längst i öster — på Teletöisentunturi, ett isolerat låg- 
fjäll i trakten av Gellivare -— går tallskogsgränsen högre än björkskogs- 
öransen (563, resp. 9538 m), d. v. s. tallskogen går 25 m högre än 
björkskogen. På de isolerade lågfjällen går tallskogen upp till 616 m, 
men sjunker sedan mot väster, där den endast når till 487 m (t. ex. på 
Nieras) eller är ännu lägre. Höjdvärdena på tallskogsgränsen åsyfta för 
övrigt endast skogsgränsen vid sydlig exponering. Tallskogsgränsen kul- 
minerar alltså på lågfjällen, björkskogsgränsen däremot på högfjällen 
inom området. Förf. anser därför tallen vara gynnad av det mera 
kontinentala klimatet i öster. 
Vad slutligen beträffar granen, anser förf. detta träd fortfarande vara 
i framryckning; det synes ha gynnats häri av en långsamt fortgående 
ökning av markens vattenhalt. På flera ställen har granen trängt bort 
tallen. Någon gång går t. o. m. den slutna granskogen upp till regio 
alpina. För övrigt omtalas ej granskogsgränsen närmare, då förf. anser, 
att detta träd ännu ej nått sin klimatiska gräns, och dess nuvarande 
utbredning sålunda ej — med någon utsikt till framgång — kan förkla- 
ras enbart av de yttre faktorernas inflytande. 
V. Norlind. 
SENI SIMON, Studien äöber die Periodizität der Lebensprozesse 
demrmint damwernd fewehten Iropengebireten, heimisehen 
Blame Jansby fawiss Bot; 19014 BATStIST TI. 18: 
De undersökningar, som ligga till grund för ifrågavarande arbete, före- 
togos i Buitenzorg, Java, okt. 1910—juni 1911. Temperaturen är i Buiten- 
zorg utomordentligt jämn året om. Nederbörden är alla tider på året 
avsevärd men fördelningen på de olika månaderna ganska ojämn. Regn- 
fattigast är perioden juni—september. 
Främst har förf. undersökt periodiciteten hos lövverket men även hos 
kambiet m. m. Det finns arter, vilka regelbundet stå fullt kala en längre 
tid, men deras antal är ringa. Av dessa föredraga de flesta periodiskt 
torr mark. — Ett större antal arter stå visserligen ej fullt kala någon 
