139 
Slutligen ingår förf. närmare på frågan om växternas periodicitet och 
underkastar KLEBS uppfattning om de yttre faktorernas avgörande bety- 
delse en kritik, vilken kanske dock ej är till alla delar fullt övertygande. 
Han formulerar därpå sin egen åsikt som följer. Växternas växling av 
tillväxt och vila får varken tillskrivas inre eller yttre faktorer ensamt 
men en samverkan av bådadera. Den primära orsaken är hos det större 
antalet trädarter att söka i deras specifika struktur, vilken orsakar att 
bladen utvecklas periodiskt och ej kontinuerligt. Däremot bestämmer ej 
den specifika strukturen, när en paus inträder, eller hur länge den varar. 
Här äro de yttre faktorerna, korrelationerna inom växten liksom möjligen 
intracellulära processer avgörande. 
Ernst Antevs. 
ROLF NORDHAGEN, Planteveksten på Frogene og naerliggende ger. 
Bidrag till kunskapen om naturforholdene i Norges skjzergaard. — 
Trondhjems Videnskabsselskabs skrifter, 151 s., 3 plancher. ”Trond- 
hjem 1917. 
Den fysiognomiska riktning inom växtgeografien, som här i värt 
land under senare år nått en så storartad utveckling, har hittills lämnat 
föga spår efter sig i den norska litteraturen. Icke minst vid studiet av 
den svenska skärgårdsvegetationen har bristen på ett på moderna prin- 
ciper och arbetsmetoder grundat verk om den norska skärgårdens vege- 
tation gjort sig i hög grad kännbar. 
De svenska växtgeograferna ha därför allt skäl att med glädje bälsa 
NORDHAGENS arbete. Det utgör en bearbetning av resultaten från förf:s 
somrarna 1914 och 19135 företagna resor till ögrupperna Froan, Sulen 
och Mausund, vilka tillsammans utanför Trondhjemsfjordens mynning 
bilda en av Norges mest pelagiska skärgårdar. Även från den strax 
söder om denna skärgård liggande stora ön Froya meddelas en del iakt- 
tagelser. 
Som författaren själv framhåller i förordet, är avhandlingen icke att 
betrakta som någon uttömmande monografi över området, icke som en 
vegetationsbeskrivning i egentlig mening. Den avser blott att ge en över- 
sikt över de stora dragen av områdets vegetation jämte en mera ingående 
behandling av vissa växtsamhällen och problem. TI betraktande av den 
ringa tid författaren kunnat ägna åt fältarbetena, 3 veckor 1914 och 
11 dagar 1915, innehåller avhandlingen ett aktningsvärt material. 
Efter en kort översikt över öarnas topografi, djurliv, klimat och geologi 
övergår författaren till en skildring av områdets växtsamhällen. Han 
grupperar dessa på följande sätt; I. Hydrofytsamfund. II. Engen. 
III. Klippevegetation. Blomsterlier. Torre bakker. IV. Klofter. 
fekTat NI Lyngheden. VII Halofytsamfund. "Dessa huvud 
