140 
grupper torde nog rält väl motsvara de i naturen uppträdande associa- 
tionskomplexen, och grupperingen torde ge en ganska överskådlig bild av 
områdets vegetation. 
Den utförligaste behandlingen har författaren ägnat åt myrarna. Han 
meddelar talrika ståndortsanteckningar från olika samhällen, i allmänhet 
med användande av den HULTSKA metoden, men i en hel del fall även 
efter RAUNKJARRS metod. Associationsbegreppet tages mycket snävt och 
så gott som varje närmare undersökt yta betecknas som en särskild 
association. Något försök att i enlighet med de moderna strävandena 
inom Uppsala- och Zuäricherskolorna åt associationerna ge en mera fast 
begränsning och göra dem till fixa enheter, jämförliga med systematikens 
arter, göres sålunda icke. Men i betraktande av det jämförelsevis ringa 
material, som stått till författarens förfogande, hade väl detta knappast 
heller varit möjligt. 
Av några myrar lämnar författaren ganska utförliga beskrivningar, 
illustrerade av fysiognomiska kartskisser. Framställningen är utpräglat 
successionistisk, d. v. s. växtsamhällena betraktas och skildras från över- 
vägande utvecklingshistorisk synpunkt. Utan att vilja på något sätt draga 
riktigheten av författarens tydligen med stor noggrannhet och urskillning 
framdeducerade utvecklingsserier i tvivelsmål, kan anmälaren dock ej 
underlåta att framhålla, att dylika blott på grundvalen av jämförande 
vegetationsstudier uppkonstruerade successioner alltid måste komma att 
vila på en högst osäker grundval, så länge de ej kontrollerats genom 
stratigrafiska undersökningar. Och då just ifråga om myrarna sådana så 
gott som alltid med lätthet kunna verkställas, måste deras frånvaro be- 
tecknas som en brist i avhandlingen. 
Vida -mindre ingående behandlar författaren de övriga associations- 
komplexen, i vilka han vanligen ej urskilt några associationer, utan nöjer 
sig med mera allmänna skildringar och artlistor. Vilket icke hindrar, 
att man av hans framställning får en rätt god bild av vegetationens 
floristiska och fysiognomiska huvuddrag. Blott från några strandängar 
meddelas mera ingående studier över associationerna och deras zonala 
fördelning jämte en fysiognomisk kartskiss. Beträffande de successio- 
nistiska synpunkterna gäller detsamma som om myrarna. 
Åt moss- och lavvegetationen har författaren ägnat föga uppmärksam- 
het. Några artlistor från bergväggarnas och hällarnas lavsamhällen äro 
emellertid av ganska stort intresse. 
Avhandlingens senare del behandlar ögruppens flora. Det gamla om- 
stridda problemet om fjällväxterna i den norska skärgården ägnas en 
rätt utförlig diskussion. Det faktum, att författaren inom området blott 
anträffat 5 fjällväxter, medan man redan på Freya och i än högre grad 
längre in i skärgården finner ett långt större antal arter, ger författaren 
anledning till en jämförelse med Nordnorges övriga pelagiska skärgårdar, 
genom vilken de yttersta skärgårdarnas fattigdom på fjällväxter konstateras 
som ett tämligen generellt fenomen. De olika möjligheterna till förkla- 
ring av detta fenomen diskuteras rätt utförligt. FRÖDINS bekanta salt- 
hypotes göres till föremål för en enligt anmälarens åsikt fullt berättigad 
kritik. För övrigt lämnar författaren frågan öppen, men synes dock 
