SVENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1918. Bb. 12, H. 2. 
IAKTTAGELSER ÖVER FJÄLLBJÖRKSKOGENS 
ÖVRE BEGRÄNSNING OCH EKOLOGI I SVE- 
RIGES NORDEIGA EAPEMARKER 
AV 
T. Å. TENGWALL 
Vid en resa i Lule Lappmarks fjälltrakter sommaren 1917 kom 
jag att besöka delar av det område, i vilket J. FRÖDIN (1916) 
gjort sina skogsgränsundersökningar. Då den karta, han i sitt 
arbete s. 36 meddelat, särskilt intresserade mig, gjorde jag några 
studier över skogen och skogsgränsen i den trakt, kartan återger. 
Med anledning av att resultatet av dessa undersökningar står helt 
och hållet i strid med vad FRÖDIN söker göra troligt, anser jag 
det lämpligt publicera dem, i synnerhet som en del företeelser, vilka 
FRÖDIN anger såsom generella, endast äro specialfall av andra, i 
fjälltrakterna allmänt återkommande fenomen. Under flera år har 
jag nämligen haft tillfälle studera skogsgränsen i skilda delar av 
såväl Lule som Torne Lappmarker och därigenom hämtat en täm- 
ligen stor erfarenhet av dennas utbildning på olika områden. De 
resultat, jag därvid kommit till, vill jag dock endast här beröra, 
för sävitt framställningen fordrar det. 
Vad först beträffar det område, FRÖDINS karta representerar,! 
vilken jag återgivit å fig. 1, är detta särskilt karakteriserat av 
rikedom på issjöavlagringar. Särskilt i den västra delen förekomma 
sådana i stor utsträckning ända från skogsgränsbandet och långt 
ned i dalgången. För övrigt kan trakten betecknas som en täm- 
ligen svagt sluttande dalsida, vilken sakta övergår i en nästan 
plan högslätt. På sluttningen och på högslätten finnas emellertid 
ganska rikligt med mindre och även rätt stora kullar. Om dessa 
topografiska förhållanden får man emellertid icke någon föreställ- 
! Detta är beläget söder om Stora Lulevatten (Langas) mellan fjällen Tjäpores 
och Puollamtjåkko. 
