SVENSK. BOTANISK TIDSKRIFT. 1918: BD. oOl2 AH: fö 
EN STUDIE "ÖVER YTA TOCH ARTEN 
AV 
O. ARRHENIUS 
Under sommaren 1917 gjorde jag en del förarbeten i Stockholms 
skärgård för en större undersökning angående markbeskaffenhe- 
tens inflytande på växtligheten, som jag tänkt utföra nästkom- 
mande sommar. För denna min undersökning behövde jag en 
noggrann utredning av arternas fördelning inom området. Jag 
skaffade mig därför noggranna anteckningar över förekomsten 
av arterna å de olika öarna. Vid bearbetningen av materialet kom 
jag till det ganska överraskande resultatet, att de arter (jag vill 
kalla dem grundfloran), som voro gemensamma för alla de under- 
sökta öarna, endast utgjorde 16 Z av områdeis artantal. Sedermera 
fann jag hos PALMGREN (1915—1917) i hans utredning angående löv- 
ängsvegetationen på Åland egendomligt nog samma resultat. Han fann 
nämligen, att inom den mycket homogent sammansatta lövängsvegeta- 
tionen endast 16 4 av arterna voro gemensamma för alla special- 
områdena. JACCARD (1908), som jag vid början av mina undersöknin- 
gar, liksom väl även PALMGREN, då han ej på något ställe citerar 
denne författare, vid sina, ej kände till, har vid sina undersökningar an- 
gående växtfördelningen inom Schweiz alpina regioner kommit till 
liknande resultat. Han undersökte 52 kvadratmeterstora rutor, ut- 
lagda på fjällängar av likartad beskaffenhet, och fann, att ej en enda 
art var gemensam för alla rutorna. Den allmännaste arten förekom 
på 48 rutor. Inom mera närliggande rutor fann han, att grund- 
floran utgjorde 4 Z av hela artantalet. Att JAccARDS värden äro så 
låga, jämförda med PALMGRENS och mina, beror på att JACCARDS 
områden äro så små, jämförda med dem, vi undersökt. Man kan 
ju genom att taga rutorna tillräckligt små få endast ett individ in- 
om varje ruta, och då blir det ju absolut omöjligt att erhålla något 
