243 
Salix myrtilloides L. funnen uti Trysil i Norge, 
Till de floralement, som i postglacial tid från nordliga Finland efter 
hand invandrat till det egentliga Skandinavien, hör efter all sannolikhet 
Salix myrtilloides L. Denna arts nutida utbredning i vårt land är som 
bekant icke ringa. Att den inom vissa delar av nordligaste Sverige ända 
upp i övre Norrbotten och Torne Lappmark å för densamma lämplig 
mark — myrar och mossar företrädesvis i skogsregionen — ej är ovanlig 
har länge varit bekant. Vad åter beträffar syd- liksom sydvästgränsen 
för dess uppträdande i Sverige, torde kunskapen härvidlag vara rätt brist- 
fällig och utbredningen åt dessa håll fördenskull kanske förtjänt av ett 
märmare studium, 
I WAHLENBERGS »Flora Suecica» av 1824 synes Tåsjöberget i Ångerman- 
land hava varit den sydligaste då kända lokalen för Salix myrtilloides. 
'Sedermera har den emellertid anträffats betydligt längre söderut. HART- 
MANS »Skandinaviens Flora», uppl. 9 (utgiven 1864) upptager S. myrtilloides 
jämväl från Medelpad och Härjedalen, och i samma floras 10:de upplaga 
(utg. 1870) befinnes, sydgränsen nedflyttad ytterligare, nämligen till Ljusdal 
i Hälsingland. Från detta sistnämnda landskap äro numera kända ett 
stort antal lokaler, av vilka de sydligaste äro belägna i trakten av Voxna- 
älven mellan Alfta och Voxna (i juni 1887 iakttog jag vid ett besök i 
Alfta S. myrtilloides jämte vackra hybrider av densamma med Salix 
dapponum, S. aurita och S. repens). Från Dalarna har S. myrtilloides 
icke varit känd före 1898: detta år anföres den som ny för detta land- 
:skap av P. W. WistRÖM i »Förteckning öfver Helsinglands Fanerogamer 
och Pteridofyter> (Vimmerby 1898). Hittills kända fyndställen från Da- 
larna äro ej många. Enligt benäget meddelande från docenten G. Sa- 
MUELSSON, Uppsala, föreligga såvitt bekant förutom den äldsta av W1I- 
STRÖM uppgivna lokalen från Porfyrverket i Älvdalen endast 4 ytterligare, 
nämligen Tyrinäs, Hållan och Skarptägt i Älvdalen samt Tandsjön i Vän- 
jan (uppgifterna om de sistnämnda lokalerna förskriva sig alla från jäg- 
mästare O. WESTERLUND). Emellertid hava hybrider av S. myrtilloides 
anträffats i skilda delar av landskapet, vilket väl tyder på, att artens 
utbredning inom detsamma är större än man hittills kunnat fastslå. Så- 
lunda har SAMUELSSON funnit S. aurita X S. myrtilloides så långt västerut 
som i Särna (nära Hornberget) samt S. lapponum Xx S. myrtilloides i Tran- 
strand (vid Fiskarheden). 
Att döma av hittills gjorda iakttagelser skulle alltså sydgränsen för 
Salix myrtilloides i vårt land framgå genom södra Hälsingland och mel- 
lersta Dalarna. Härvid må dock alldeles bortses från de två från det 
egentliga utbredningsområdet isolerade, högst märkliga och svårförklar- 
liga förekomsterna av S. myrtilloides i Småland, nämligen Spetsamossen 
vid Hof nära Växiö (här sedan många år utgången i följd av mossens 
uppodling) samt Södra Vi, norr om Vimmerby i Kalmar län. Vad åter 
beträffar gränsen för artens utbredning mot väster (sydväst), befinnas de 
längst framskjutna fyndorterna för S. myrtilloides tillhöra Härjedalen. 
Enligt SELIM BIRGER i »Härjedalens Kärlväxter> (Stockholm 1908) före- 
kommer S. myrtilloides mångenstädes i de östra delarna av denna pro- 
