245 
NYHUUS' meddelande, att den i sydligaste Norge så sällsynta Rubus 
arcticus, vilken säkerligen är en följeslagare till Salix myrtilloides, om 
också kanske ej fullt samtidig med denna, ingenstädes i dessa trakter 
finnes så allmänt och i så stor mängd som just söder om Skalfjeld i 
märheten av de båda fyndställena för S. myrtilloides. I de närgränsande 
Dalasocknarna Idre, Lima och Älvdalen är denna Rubus-art likaledes 
ymnig enligt CONR. INDEBETOU i »Flora Dalekarlica» (Nyköping 1879). 
Självklart äro emellertid andra möjligheter tänkbara till förklaring av 
S. myrtilloides förekomst i Trysil än den nu antydda, d. v. s. en in- 
vandring från Dalarna eller eventuellt Härjedalen. Overlerer NYHUUS, 
som under en följd av är företagit studier — även geologiska — i Trysil, 
är för sin del benägen tolka fynden av S. myrtilloides som relikt från 
senaste skedet av istiden, vilken han av flera skäl antager hava i dessa 
-centralt belägna trakter länge hållit sig kvar. Med hänvisning till S. myr- 
dilloides nuvarande utbredning i nordliga Tyskland (Väst-Preussen och 
Posen) samt de nämnda förekomsterna i Småland, vilka av honom upp- 
fattas såsom på grund av särskilt gynnsamma ståndorts- och naturför- 
hållanden kvarlevande glacialrelikter — det förtjänar framhållas, att vid 
Södra Vi förekommer jämte S myrtilloides även Betula nana — håller 
han för troligt, att S. myrtilloides invandrat till denna del av Norge från 
det sydliga Sverige, och att den därvid i likhet med andra kända glacial- 
växter följt efter den bortsmältande isranden. Denna hypotes, vilken 
-onekligen synes mycket rimlig, förutsätter emellertid naturligtvis, såsom 
också NYyYHUUS själv framhåller, för sin giltighet, att S. myrtilloides kan 
påvisas i de sydsvenska torvmossarna, men såvitt jag känner, föreligger 
hittills intet säkert sådant fynd. I GUNNAR ANDERSSONS »Svenska växt- 
världens historia» (2 uppl., Stockholm 1896) omnämnas visserligen i över- 
sikten över Sveriges fossila kvartärflora tvenne fynd av S. myrtilloides 
från Götaland, det ena från Dryas- och det andra från björkzonen, men 
båda åtföljas av ett antagligen motiverat ?, vilket säkerligen ej gäller en- 
dast respektive zoner. Ett visst, ehuru indirekt stöd för sin hypotes 
finner NYHUUS däri, att hans forskningar efter S. myrtilloides i området 
Öster och nordost om Skalfjeld — särskilt i Drevdalen — nästan ända 
upp till riksgränsen givil negativt resultat, varför en invandring till 
Trysil från detta håll av honom anses mycket osannolik. Mot detta 
torde dock kunna invändas, dels att fröna hos S. myrtilloides genom sin 
lätthet och hårighet givetvis äga i och för sig stora spridningsmöjlig- 
heter, dels att vår kännedom om S. myrtilloides' utbredning i närgrän- 
sande delar av Dalarna och Härjedalen måste fortfarande betraktas som 
amycket ofullständig. 
J. 4. OSkårman. 
