275 
om säkra resultat skola kunna nås, ja, det torde till och med i ex- 
trema fall kunna inträffa, att det inom rätt stora områden är omöjligt 
att genom naturiakttagelser bringa full klarhet i de empiriska och 
då i ännu mindre grad i de övre gränsernas höjdlägen. Erfaren- 
heter från andra håll och minimihöjder, erhållna genom direkta 
mätningar, måste då tills vidare få lämna material till bedömandet av 
förhållandena. Några mera vittgående slutsatser få naturligtvis ej 
dragas på grundvalen av dylikt material. 
Ovanstående utredning av begreppen empirisk, övre och kli- 
matisk skogsgräns, trädgräns och spaljärbjörkgräns har jag funnit 
nödvändigt att återupprepa ur min ovan citerade avhandling av år 
1913. Det har nämligen inträffat, att tvenne förfaltare under de 
sista åren alldeles missförstått innebörden av och meningen med 
dessa begrepp. Jag syftar härmed på J. FRÖDIN och G. SAMUELSSON, 
av vilka den förra utfört ett antal skogsgränsmätningar i Lule Lapp- 
mark, den senare i Dalarna. Både FRÖDIN (1916, 1918) och Sa- 
MUELSSON (1917) hava av någon för mig ofattbar anledning kommit 
till den åsikten, att jag vid införandet av den övre skogsgränsen 
såsom norm för mätningar över skogsgränshöjder inom skilda 
trakter haft för ögonen som mål, att eo ipso kunna sätta likhets- 
tecken mellan den övre skogsgränsen och den gräns, till vilken 
skog på varje särskild punkt av enbart klimaltiska orsaker skulle 
kunna nå upp på fjällsidorna. Ja, de gå ända därhän, att de an- 
se, att detta varit min enda mening med införandet av begreppet 
övre skogsgräns i den nordiska fjällitteraturen. Att FRÖDIN och 
SAMUELSSON verkligen så missuppfattat meningen med den övre 
skogsgränsen, framgår tydligt på många ställen i deras arbeten. 
För korthetens skull skall jag blott anföra ett citat från vardera av 
de båda författarna som belägg för mitt påstående. FRÖDIN säger 
i sitt referat över SAMUELSSONS avhandling (1918, sid. 71) följande: 
>Användbarheten av denna s. k. övre skogsgränsen som klimat- 
indikator diskuteras nu ingående.... Han hävdar, — — —, att 
den övre skogsgränsens läge alltför mycket blir beroende på rena 
tillfälligheter. — — — —. Författarens åsikt är utan tvivel riktig.> 
SAMUELSSON (1917, sid. 94) yttrar bl. a., att den övre skogsgränsen 
med hänsyn till klimatet giver »wenigstens in solechen Hochgebirgs- 
gegenden wie denjenigen in Dalarna — — — leicht völlig fehler- 
hafte Resultate.» 
Att min avsikt med uppställandet av den övre skogsgränsen så- 
som värd att studeras och mätas icke eo ipso varit att urgera något 
