279 
allmänna tendenser; skogsgränsernas verkliga nivåvariation framgår 
däremot icke av densamma på något objektivt sätt. 
Min här framlagda syn på skogsgränsproblemet är enkel: det gäl- 
ler att först fastställa var skogsgränsen är belägen, sedan att för- 
klara, varför dess läge är sådant, som mätningarna visa. Häri ser 
jag själva kardinalpunkten i hela skogsgränsforskningen. 
Denna uppfattning delas emellertid ej av SAMUELSSON. Han ser 
i den i naturen uppträdande skogsgränsen intet undersöknings- 
objekt och inriktar ej sitt fältarbete på att fastställa skogs- 
gränsförhållandena, sådana som de faktiskt föreligga i naturen. SaA- 
MUELSSONS intresse koncentrerar sig till att söka uppkonstruera en 
på varje punkt homolog klimatisk linje, som skall förlöpa i när- 
heten av skogs- och trädgränsen; någon full parallellism mellan 
hans klimatlinje och de i naturen existerande skogs- och trädgrän- 
serna anser han sig icke behöva kräva, och i praktiken kommer 
hans klimatiska linje att förlöpa än ovan skogs- och trädgränsen 
uppe på kalfjället, än ett stycke nere i björkskogen. Den av SAa- 
MUELSSON konstruerade klimatiska linjen benämner han ömsevis 
klimatisk skogsgräns och klimatisk trädgräns. Den skall nämligen 
förlöpa på den nivå, »där björken slutar att antaga trädform på 
de lokaler, som äro i klimatiskt hänseende normala för trakten 
och icke särskilt gynnsamma eller ogynnsamma på grund av lokal- 
klimatiska inflytelser»; SAMUELSSON räknar därvidlag praktiskt taget 
endast med, att sommartemperaturerna kunna vara av ekologisk 
betydelse. Hans klimatiska skogsgräns bör sålunda, såsom FRÖDIN 
(1918, sid. 72) påpekat, riktigare benämnas den termiska trädgränsen. 
Mellan SAMUELSSONS och mitt sätt att studera och behandla skogs- 
gränsproblemet förefinnes en oöverstigbar klyfta. Vid sina skogs- 
gränsmätningar och vid uppdragandet av skogsisohypserna utgår 
SAMUELSSON ej från förhållandena i naturen, utan från hurudana 
de enligt hans uppfattning borde hava varit, såvida ej lokala, när- 
mast termiska rubbningar förefunnits. Han låter sin förutfattade 
mening, alt skogs- och trädgränserna böra vara rena termiska kli- 
matindikatorer bliva avgörande på de höjdmätningar, han företager, 
och på uppställandet av det så insamlade materialet i överskådlig 
form, nämligen vid konstruktionen av skogsisohypserna. 
Det är emellertid ej blott i detta hänseende, som SAMUELSSON 
lålit sin egna subjektiva mening inverka på primärmaterialet. Det 
gäller även förhållandet mellan skogsgräns och trädgräns. Han 
förnekar nämligen, att någon verklig skillnad existerar mellan dessa 
