283 
ne begrepp, nämligen övre skogsgräns och klimatisk skogsgräns. 
Han säger sig nämligen vid sina skogsgränsmätningar hava upp- 
mätt den klimatiska skogsgränsen, d. v. s. den äkta klimatiska i 
MAREKS och min mening, ej SAMUELSSONS klimatiska, vilken FRÖDIN 
med full rätt i enlighet med den givna definitionen anser närmast 
böra karakteriseras som någon slags termisk gräns. I själva verket 
har FRÖDIN — såsom han också i sitt originalarbete från Lule 
Lappmark anger — uppmätt den övre skogsgränsen. Den övre 
skogsgränsen bör under gynnsamma förhållanden åtminstone mycket 
nära sammanfalla med den klimatiska; i vanliga fall torde man 
nog ändå böra utgå ifrån, att de utförda mätningarna icke utfalla 
fullt så idealiskt. Därför kommer den övre skogsgränsen nog i 
praktiken att i regel förlöpa något under den ideala klimatiska. 
FRÖDINS skogsgränsmätningar i Lule Lappmark omspänna ej 
något så stort område, alt han ansett sig böra upprätta någon 
skogsisohypskarta. Icke desto mindre äro emellertid hans höjdsiffror 
av stort värde; kännedomen om skogsgränsernas läge på de nord- 
lappländska lågfjällen har förts ett stort steg framåt genom desamma: 
de utgöra dessutom ett värdefullt supplement till mina höjdsiffror 
från Torne Lappmarks östliga delar. Skogsisohypsernas förlopp i 
våra båda nordligaste lappmarkers inre är i sina stora drag nu 
klarlagt. Det framgår, att av mina inom Torne Lappmark på- 
visade skogsgränsisohypser den för 550 mö. h. i Sverige ej åter- 
kommer nämnvärt söder om Torne älv, och alt även den östliga 
600-m-isohypsen ej överskrider Torne Lappmarks <sydgräns. 
550-m- och 600-m-isohypserna öster om fjällkedjan äro <sSså- 
lunda de sista förtoningarna av isohvypser i Nordfinland, där de 
båda äro av stor betydelse inom lågfjällens zon (Tu. C. E. Fries 1913, 
sid. 168-169). Även i ett annat hänseende är FRÖDINS arbete av 
intresse. Den av mig uppställda lagen för skogsgränsens nivåva- 
riation har i detsamma funnit en fullständig bekräftelse. 
I fråga om sina slutledningar angående de faktorer, som be- 
stämma skogsgränsernas höjdlägen har FRÖDIN enligt min mening 
ej varit lika lycklig, som vid insamlandet av primäriakttagelserna. 
Sommartorka skall enligt honom framkalla en oerhörd nedpress- 
ning av skogsgränserna på lågfjällen, under det att skogsgränserna 
på de västliga fjällen i huvudsak skola vara avhängiga av rent 
termiska förhållanden. Denna nedpressning till följd av sommar- 
torka skall enligt FRrRöDinN uppgå till flera 100-tal vertikaimeter. 
Lågfjällens skoglösa övre partier i de svenska och finska lapp- 
