286 
Under mina resor åren 1913—1918 i de nordliga svenska och 
norska fjällen tror jag mig också hava funnit, vilken denna tredje 
faktor är. Den kan. knappast vara någon annan än vegetalions- 
periodens längd. Jag har nämligen alltid funnit en slående överens- 
stämmelse i lövspricknings- och bladfällningstiden i den övre skogs- 
gränsen. Mitt observationsmaterial är mycket rikligt och hänför 
sig från alla slags fjäll i norra Skandinavien: från de längst västerut 
belägna kustfjällen med skogsgränser föga över 300 m ö. h. till 
högfjällen med skogsgränser vid 650-700 m ö. h. och de allra 
östligaste av Lapplands lågfjäll — Gellivaradundret, Kiirunavaara 
och Luossavaara. Överallt synes lövsprickning och bladfällning 
äga rum praktiskt taget samtidigt! 
Är detta riktigt, är därmed skogsgränsproblemet för Skandinaviens 
vidkommande i en av dess viktigaste kardinalpunkter löst; ur rent 
fysiologisk synpunkt återstår blott att klargöra, på vad sätt en för- 
kortning av vegetationsperiodens längd inverkar på björkens livs- 
processer. Men även över andra viktiga biologiska höjdgränser 
kastas ett oväntat ljus. Förutsatt att tallens höjdgräns i högre 
grad än björkens är termisk, blir detta träds förhållande till björk- 
skogsgränsen såväl i öst-västlig som i nord-sydlig riktning inom 
Fennoskandias fjäll fullt förståeligt. Även frågan om breddgradens 
inflytande på skogsgränsens höjdläge kommer i ett klarare ljus än 
förut. Elt olika dagantal för vegetationsperioden bör nämligen 
kunna konstateras på nordliga och sydliga fjäll inom Fennoskandia 
till följd av den olika långa insolationstiden. För uppfattningen 
om de forntida regionförskjutningarnas mekanik innebär min här 
urgerade uppfattning av björkskogsgränsen högst oväntade konse- 
kvenser: en förskjutning uppåt eller nedåt av björkskogsgränsen 
behöver ej åtföljas av en motsvarande förskjutning av tallens gräns: 
likaledes kan en förskjutning av tallens gräns hava ägt rum, utan 
att björkgränsen undergålt någon som hälst förskjutning. I själva 
verket finnas också vissa omständigheter, som tala för, att inom 
vissa trakter det endast varit tallens övre gräns som under den post- 
glaciala värmeliden varit förskjuten uppåt, under det att björken 
då intagit ungefär samma höjdläge som i nutiden. 
Åtskilliga andra frågor, av vilka flera äro av kanske ännu större 
! Enligt muntligt meddelande har T. Å. TENGWALL företagit observationer över 
lövsprickning och bladfällning i skogsgränserna, och därvid kommit till samma 
resultat. Oberoende av varandra hava vi sålunda båda kommit till en likartad 
uppfattning av skogsgränsproblemet. 
