SVENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1918. Bb. 12, u. 3. 
NÅGRA ORD OM ALPINA LAVARS FÖREKOMST 
I BARRSKOGSREGIONEN 
GUST. O. A:N MALME 
Att alpina fanerogamer stundom förekomma vwvid älvarna långt 
nere 1 skogsbältet, är ett sedan länge bekant faktum. Närmare stu- 
derat har det blivit av bland andra R. SERNANDER [Studier över 
vegetationen i mellersta Skandinaviens fjälltrakter. 2. Fjällväxter 
i barrskogsregionen. Bihang till K. V. A:s Handlingar, Band 
240 Avd. III, N:o tt (1899), som anser, att' dessa förekomster 
i de flesta fall äro ett slags relikter från en tid, då fjällfloran gick 
längre ned än nu, men icke förnekar, att de för vissa fall kunna 
bero på recent nedvandring. Alt dylika utposter även skola före- 
finnas i fråga om lavarna, är helt naturligt, och betänker man den 
stora förmåga av spridning över längre sträckor, dessa växter ha 
till följd av sina små fortplantningskroppar, sporer och soredier, 
skulle man vara böjd för att antaga, att de lättare än faneroga- 
merna skola bilda utposter. Ur den lichenologiska litteraturen kan 
man också framdraga åtskilliga exempel på sådana, men man måste 
därvid iakttaga en stor försiktighet, då kännedomen om våra lavars 
geografiska utbredning ännu är synnerligen bristfällig, och därför 
en till synes enstaka förekomst i verkligheten kan ingå i ett sam- 
hängande utbredningsområde. Våra växtgeografer fästa i allmän- 
het avseende endast vid de större formerna, mest busk- och blad- 
lavar, och torde sällan underkasta sina fynd en mikroskopisk gransk- 
ning, varför deras bestämningar i vissa fall nog äro ofullständiga 
och bristfälliga. Om i en ståndortsanteckning står t. ex. »sterila 
lecideacéer», »sterila Lecidece> eller något dylikt, är uppgiften icke blott 
ofullständig utan även högst osäker, ty till och med lavspecialisten 
torde ofta nog vara ur stånd alt säkert avgöra, om en steril skorp- 
