292 
(Ram.) Scheer. och L. elata Schzer., som synas förhålla sig på samma 
sält, äro mig veterligt ej anträffade i detta landskap. 
Flera af fjällhedens och klippornas karaktäristiska alpina lavar 
uppträda ej så sällan på hedar och klipphällar nedanför trädgränsen. 
Flera belysande fall ha iakttagits mellan Enaälven och Snasahögen. Vid 
vägen över myren mellan Brattåsbäcken och Snasavallens fäbod, 
ännu nedanför barrskogsgränsen, ligger en liten trädlös holme, där 
jag 1910 insamlade Alectoria ochroleuca, A. thulensis, Lecidea aglwa, 
L. Diapensie& och Rhizocarpon Copelandii. Av fanerogama fjällväxler 
förekom där, förutom Diapensia, Juncus trifidus, Arctostaphylos alpina 
m. fl., Ranunculus glacialis, ett lättfånget byte för tanklöst skövlande 
turister. Något högre upp, ungefär vid gränsen mellan barrskogs- 
och björkregionerna, ligga öster om Ingelbäcken några klipphällar. 
i vilkas lavvegetation Buellia atrata, Rhizocarpon alpicola och RKh. 
chionophilum spela en framstående roll. Endast på en annan fynd- 
ort, nämligen vid vägen från Storlien till Brudslöjan, har jag an- 
träffat sistnämnda Rhizocarpon-art så långt ned. Efter vad jag iakt- 
tagit rörande dess förekomst, synes det mig antagligt, att de av 
P. J. HELLBOM uppgivna .fyndorterna i östra Jämtland och Ånger- 
manland hänföra sig tll Rh. alpicola (= L. oreites Wainio), vilken 
länge varit misskänd av de svenska lichenologerna, och som går 
längre ned än Rh. chionophilum. 
Det torde emellertid icke vara enbart höjden över havet (eller 
polhöjden), som betingar förekomsten av alpina lavar. S. ALMQUIST 
påpekar i sin »Berättelse om en resa i Ångermanland, Medel- 
pad och Jämtland 1873» (Övers. av K. V. A:s Förhandlingar 
1874), att på de endast 150—200 m höga bergen vid Härnösand 
förekommer en lavflora, som starkt påminner om fjällens. Han 
insamlade där bland andra Alectoria divergens, A. ochroleuca, Bu- 
ellia atrata, Caloplaca nivalis, Lecidea aglea, Parmelia alpicola och 
Toninia squalescens jämte Parmelia intestiniformis var. encausta, Le- 
cidea arctica och L. auriculata. Orsaken till denna egendomlighet 
i lavvegetationen anser han ligga däri, att trädvegetation saknas. Och 
däri har han onekligen 1 det stora hela rätt. De glesa bestånd 
bildande busklavarna och de till underlaget tätt tryckta skorpla- 
varna ha på dessa skoglösa berg befriats från konkurrensen med 
den moss- och lavvegetation, som behöver den låt vara svaga beskugg- 
ning och det ringa vindskydd, som även glest stående träd erbjuda. 
En annan alpin eller subalpin utpost har E. ALMQUIST funnit 
på Norbyknöl, ett vid kusten beläget, på toppen skoglöst berg 1 
