297 
omgivningar under vatten, under det att Omberg och Vätterbergen 
i Ödeshög redan stucko upp därur. Den hade i sistnämnda trakt 
endast att ytterst långsamt vandra nedåt, allt efter det landet höjde 
sig; vågsvallet och stänket från sjön höllo konkurrenterna borta. — 
En annan synnerligen lätt igenkänd nordlig lav vid Vättern är 
Rinodina mniarcea (Ach.) Th. Fr. Den anträffades på strandklippor 
vid Hästholmen söder om Omberg av P. G. THEORIN, och jag har 
sedan återfunnit den på samma ställe. I Närke, Södermanland och 
Uppland, landskap vilkas lavflora är relativt väl känd, är den icke 
funnen. De närmaste fyndorterna, som upptagas i P. J. HELLBOM, 
>» Norrlands lavar», äro belägna i Härjedalen, Jämtland och Medelpad. 
Allmännare uppträder den icke förr än i fjälltrakterna, där den 
anträffas på ganska olikartade ståndorter såväl ovan trädgränsen 
som i regio subalpina och angränsande delar av regio silvatica. 
Så mycket kan med en rätt hög grad av säkerhet påstås, att 
utposterna i allmänhet fortbestå genom egen föryngring, icke genom 
en upprepad rekrytering. Att de icke duka under och förträngas 
av den omgivande vegetationen torde i regel bero därpå, att denna 
hålles tillbaka genom särskilda yttre förhållanden, såsom starka 
vindar, ofta återkommande översvämning, vågsvall, stänk från 
vattenfall och dylikt. 
