321 
Docenten E. MELIn har beträffande områdets Sphagnum-vegeta- 
tion benäget meddelat följande. 
Av släktet Sphagnum äro 29 arter funna inom det besökta om- 
rådet, eller, om man räknar S. inundatum som art, 30 stycken. 
Samtliga dessa ha en tämligen jämn utbredning över större delen 
av Sverige med undantag av den nordliga S. Lindbergit och den 
ostliga S. Wulfianum. Den förras huvudutbredning faller norr om 
Dalälven, och den är känd söder härom endast i Bälinge s:n (Upp- 
land) och på Tiveden (Närike)'. MELIN har tolkat förekomsterna i 
Uppland och på Tiveden som reliktförekomster'. Huruvida S. Lind- 
bergit vid Kärrgeten bör betraktas som relikt eller ej, må lämnas 
odiskuterat. Det kan emellertid anmärkas, att myrarna vid Skinn- 
skatteberg ej sällan ha en utpräglat nordlig karaktär. Av mera 
nordliga fanerogamer märktes här bl. a. Betula nana, Carex qlobu- 
laris och Juncus stygius. 
Sphagnum Waulfianum har som sagt en ostlig utbredning i vårt 
land. Dess förekomst vid Snyten är emellertid mindre anmärk- 
ningsvärd, enär den förut är funnen av SYLvÉNn i Norberg, grann- 
socken till Karbenning.” 
Det är som bekant i mossarna och i vissa kärr, som man i första 
hand har att söka Sphagna; dessutom förekomma de bl. a. i mer 
eller mindre fuktiga skogar. Efter Paur” brukar man numera tala 
om kärr-, moss- och skogs-Sphagna. 
De besökta mossarna voro i allmänhet antingen starrmossar eller 
fuscum-mossar. Av dessa äro de förra från näringsekologisk syn- 
punkt mera gynnade, enär grundvattnet befinner sig nära ytan. 
Hos de senare är ytvegetationens förbindelse med grundvattnet obe- 
tydlig eller ingen och näringstillgången följaktligen minimal. 
Av starrmossar kunna i området säkerligen flera facies urskiljas, 
som från näringsekologisk synpunkt äro något skilda från var- 
andra"; det otillräckliga materialet tillåter emellertid ej någon upp- 
delning. 
' Jfr Metis, E., Sphagnologisehe Studien in Tiveden. Ark. f. Bot. utg. av K. 
Sv. Vet.-Akad., 13, 1913. 
Sör MELIN, 1. Ce. 
> Pauvr, H., Die Kalkfeindlichkeit der Sphagna und ihre Uhrsache. — Mitteil. K. 
Bayr. Moorkulturanst., 2, Stuttgart 1908. 
+ Jfr Meun, E., De norrländska myrmarkernas vegetation. — Akad. Avh. 
HOT. 
Svensk Botanisk Tidskrift 1918. 21 
