J20 
dass er sich gar nichl vergleichsweise bestimmen lässt.» I mångel 
fall bliver därför uttrycket svävande, såsom 1. ex. »har en specifik 
lukt» eller »har en typisk vidrig lukt» (det sistnämnda uttrycket 
använt för elt flertal Inocybe-arler). Även i ell par inhemska pub- 
likatlioner, KroK & ALMQUISTS kryptogamflora och LINDBLADS 
svampbok, finner man luktföreteelserna ganska omsorgsfullt be- 
aktade. 
Förtjänsten av att som först hava gjort ett försök alt mål- 
medvetet sammanställa de under tidernas längd gjorda luktiaktta- 
gelserna tillkommer den tyske svampkännaren E. HERRMANN (i 
Leipzig). Sitt första försök 1 denna riktning offentliggjorde han år 
1915 i Pharmaz. Zentralhalle,' under titeln »Pilzengeröche». Ämnel 
har under samma titel, men i mera utarbetat skick, ånyo framlagts 
i januari 1918 (uli nämnda tidskrift)” 
Min ursprungliga avsikt har varit att blott och bart referera 
dessa HERRMANNS publikationer. Det har emellertid visat sig så 
gott som nödvändigt all i den av HERRMANN angivna stommen in- 
passa eller till densamma anknyta en del rön, nedlagda i littera- 
luren (även i vår inhemska). Dessutom har exemplifieringen under 
de olika rubrikerna — i originalarbetet avseende tyska förhållan- 
den — blivit väsentligen omlagd, i avsikt att göra framställningen 
mera tillämplig å Sveriges svampflora och därmed mera njutbar 
för svenska läsare. Även i anseende till ämnesmaterialels gruppe- 
ring hava en del modilikationer ansetts böra vidtagas, varjämte 
avsevärd kommentering skett. 
Översikt. 
A. Angenäma (eller icke påtagligt oangenäma) luktarler. 
1. Krydd- (t. v. ej närmare kvalificerad), 
2. Anis-, 
3. Basilik-, 
4. Bittermandel-, 
5. Fenkol-, 
6. Kanel-, 
7. Kryddnejlik-, 
S. Libstick-, 
95 Lök; 
10.  Malört- (absint-), 
Y Årg. 5306, sid. 500—539. 
? Arg. 59, sid. 1—4, 7—10 resp, 19—21, 
