332 
andra släkten ma anföras: allmän mjölskivling /Clilopilus punulus), 
ben-(elfenbens-)vaxskivling (Hygrophorus eburneus) och vit tofsskiv- 
ling /(Pholiola praecox). 
19. Köttlukt. >Lukten erinrar om kokt kött> uppgives det i 
svensk litteratur för violett höstmusseron (Tricholoma personatum) 
och för saffranticka (Polyporus croceus). I förstnämnda fallet synes 
mig uppgiften näppeligen hålla streck (den senare arten har jag ej 
haft tillfälle att pröva). 
20. Syrlig lukt. Som exempel härå uppför HERRMANN bl. a. elt 
par tickor, storticka (Polyporus giganteus) och svedticka (P. adustus) 
samt svartfotad pluggskivling (Paxillus alrotomentosus). 
B. Oangenäma luktarter. 
1. Vidrig lukt (ej kvalificerad), åtminstone frånstötande vid tanke 
på möjligheten av svampens förtärande, möter i ej så sällsynta fall, 
t. ex. hos hjortsvamp (Elaphomyces granulatus), puckelfjällskivling 
(Lepiota ceristata) och hos en del trådingar (Inocybe-arter). 
2. As-(lik-]lukt. Med mildare uttryck kan man knappast — 
under förutsättning av normalt luktsinne — beteckna den stank, 
som utgår från allmänna stink-(lik-)svampen (Phallus impudicus), när 
svampen är fullt utvecklad. Där den rikligare uppträder i träd- 
gårdar eller parker, omsvärmad av spyflugor, kan den bliva till 
verklig plåga. Till samma luktkategori för RICKEN en i Mellan- 
europa växande musseronart, »Pestilenzialischer Ritterling (Tricho- 
loma maecrorrhizum). Exempel på originellt luktsinne synes väl 
föreligga, då den man,” som först beskrev allmänna stinksvampen 
som svensk, »säger, att den luktar väl och ljuvlig som en Orchis» 
(citerat efter E. Fries 1836). Men — historien upprepar sig, som 
bekant — nämnde sagesman, har just i dessa dagar,” d. v. s. efter 
cirka ett sekels förlopp, fått en nära anhängare, dr M. WEGNER i 
Frankfurt a. M. För sin del kan WEGNER ej acceptera påståendet 
om as- eller liklukt, han har ogenerat dagar igenom haft svampen 
inomhus och betecknar lukten som endast »aufdringlich-sässlich 
ähnlich den Ligusterbläten>! 
3. Härsken lukt, varmed närmast syftas på den av härsket mjöl, 
förefinnes i utpräglad grad hos ett flertal mellaneuropeiska svam- 
! Af våra inhemska arter äro, enligt HERRMANN, nedannämnda i besittning av 
mjöllukt: brand-, fläck-, kant-, kastanj-, pärl-, riddar-, rot-, silkes-, streck- och vår- 
musseronerna. 
>” En lektor RoTHMAN, 
> Pharm. Zentralhalle, Bd 59, H. 9 (den 28 febr. 1918), sid. 49. 
